170 



skränker sig merändels blott till de enskilda cellulerna, lik- 

 väl är äfven nervens angränsande celluler stundom brunfär- 

 gade hos Orthotr. phyllanthum, hvars bladnerv också i det hän- 

 seendet synes afficierad, att den så mycket upsväller att den 

 uptager hela den öfra bladspetsen. — En annan omständig- 

 het bör äfven tagas i betraktande, att neniligen de Orthotri- 

 cha, på hvilka dessa exanlhemer äro mest vanliga, så sällan 

 iruktificera; så t. ex. O. Lyellu; och på O. phyllanthum har 

 man ännu icke uptäckt någon frukt, — Fanerogam-exan- 

 themernas epigenesis är underkastad så mångfaldiga modifi- 

 kationer, att den förtjenade att göras till föremål för en egen 

 noggrann undersökning. 



I N:o 21 af Flora har J. A. W. Miqnel från Rotterdam 

 erinrat, att han i en redan för några år sedan till Leopoldiu- 

 ska Akademien insänd men ännu likväl; ej publicerad 

 afhandling, framslält dessa exanthem-bildningar hos Or- 

 thotricha som ett nytt svampgenus under namn af Bryomyces, 

 hvaraf han äfven annorstädes beskrifvit två arter nemligen 

 Br. elegans och B. Montagneamts (denna sednare på en art af 

 Calymperes från Guiana beskrifven af Blontagn e i Annal. 

 d. Se. Nat. T. 2, p. 1953, och föreslår han namnet Br. Mul- 

 leri för Phragm. ramosum Miill. , sättandes dock i fråga huru- 

 vida denna bör höra till samma slägte, som de enkla ar- 

 terna. (Forts.) 



Itl, Eilteratiir. 



/. Icones FlorcB Danicce. Fasciculus 39. Hav?ii(c 1840. 

 Tab. 2281—2340. Fol 



Närvarande häfte af det gamla klassiska verket Flora Da- 

 nica är i alla hänseenden intressant, ehvad man ser på de 

 de deri aftecknade vexternas sälsynthet eller på sjelfva ele- 

 gansen och troheten i utförandet och färgläggningen. Häri 

 förekomma åtskilliga förut obeskrifna vexler, bland hvilka 



