202 



rättat flera Smiths bcslämn ingår af Linnés Salices, anmärker 

 iitiryclvligen att den Engelska S. fiisca är S. vepenlis var. , 

 och skild frän d^w Linneanska. 



29. S. repens Linn. — Svec. n. 896: Cfr. Frut. Svec. 

 (a. eriocarpa, b. lejocarpa). 



— parvifolia, nedliggande, krypande, bladen små utan 

 stipler och tydlig spets, under silkesludne. Bladens form tilli- 

 ka med fruktens beklädnad varierar i oändelighel; äfven qvistar- 

 ne stundom uprätta. Mujligen, men icke bevisligen, kan Linné 

 någon ging förvexlat dess former med S. iucubacea (som dock 

 ingenstädes af Linné sednare speciell angifves ; den var af 

 Linné långl tillbaka skild, tioligen redan i S. Smaland^, ehuru 

 beskrifningen omisslydligen anvisar på en annan. Deremot 

 är bevisligt att smalbladiga former deraf blifvit tagna för S. 

 rosmarinifoUa. 



— glabrata, upstigande, bladen kretsrunda eller ellipti- 

 ske, platta, glatta, ulan spets; fruktämnen glalta (hos alla de 

 öfrige afarterne an ludne än glallaj. Förvexlad med ^S*. myr- 

 tilloides f. e. i Linn. Fl. Akeruens., Osbeck Hall. etc. ; kun- 

 de med lika grund anses fur Linnés S, nujrtilloides som föl- 

 jande för dess **>. fusca. 



— fuscata, grenarne uprätla, bruna, bladen större ellip- 

 tiske med sned spels, under silkesludne. S. fusca Linn. Sk. 

 resa p. 79 och Herbat. Upsal. , men icke den ursprungliga 

 från Lapplands skogskärr, som ock Linné sednare insett, se 

 Fnit. Svec. 



— argentea, lik föregående , men qvislar ocJi blad öfver 

 allt ludne och silkeshvila. S. arenaria L. enligt sjelfva bö- 

 namningen och Gotll. resan p. 206, Sk. resa p. 237 , Frutet. 

 Svec, FL Anyl., Fl. Dan., FL Behj. med uteslutande af 

 diagnos och syn. ur Fl. Lapp. 



Anm. Slorvex are pa torra, lägre på fuktiga ställen: v. 

 fiiscata mest på slättland; v. artjentea i flygsand vid hafvet. 

 Underjordiska stammen alltid krypande, hvarföre den bildar 

 en tät småskog i jordbrynet! Bladspetsens snedhet finner 



