205 



33. S. arbuscuta Linn. Herb. — Spec. Pl.p.1445. y. 

 - Fl. lapp. v. 360. t. S. f. M. — flerb. Norm. V. n. 61. 



S. prunifolia Smith sec. Fr. Nov., der artens synonymie 

 först bestiimdes. 



— vaccinifolia Smith!, lågve.xt, krypande, med små glest 

 men djupt naggade blad, fröhusen agglikt-koniska, slutligen 

 glatta. 



Anm. Tillhör mest ^'or^ska fjällen, ehuru icke uplagen 

 som ^'orrsk hos Dr. Hart man ^ men ,äfven på Svenska si- 

 dan finnes den nära högsta fjällryggen i Herjeådalen {Sj'6- 

 strand! Thedenius!) samt i Piteå och Torneå Lappmar- 

 ker (LfFstadiiisl). Utbildad blir den cr 3 fots hög bu- 

 ske, till utseendet då närmast S phylicafolia., så att lätt in- 

 ses hvarföre de blifvit förenade. På S. Europas subalpinska 

 berg blir den än frodigare, får större tunna tätt småsågade 

 blad, så lika S.depresscc, att de knapt äro skiljbara; ^e Nov. 

 31cmt., (äfven Kock förenar nu den som afart). Denna är 

 utom Sverge den allmännaste och mest bekanta af de arter, 

 som blifvit räknade till S. arbiisciila ; af Svenska Botanisler- 

 ne har den varit föga känd iS. arbuacida B. Liljebl. Sv, Fl. 

 I. hör hit: men S. arbuscula sjelf och var. ^. hos Liljeblad! 

 höra till S. depressa) tills Kyrkoherde Loestadius visade, 

 alt denna var Linn. Lapp. n. 360, qua? "crescit in formam 

 arbusculfB," hvilken både af Linné sjelf i dess Herb , i Fl. 

 Lapp. ed. 2 och af de flesta antagils för den genuina aS*. ar- 

 buscula. — S. arbvxcida Whlnb. Helv. el Carp. höra äfven 

 hit, men icke Fl. Svec. och i Fl. Lapp. iroligcn endast det 

 Finmarkska vextstället. 



34. S. myrsinites Linn. — Fl. Lapp. n. 353. Hb. 

 Norm. V. n. 66. 



— larbutifolia (Nov. Mänt. 1. c.) bladen smärre omvändt 

 ägglika, trubbiga, yngre mycket långhårige, n. helbräddade. 

 Likna till storlek och form Uva ursi. 



* procumbens Forbes CNov. Mänt. 1. c. b), bladen tun- 

 na ovala släta platta, bangenen kortskaftade , fröhusen ko- 



