BOTAI\ISKA rVOTISER 



UTGIFNE AF 

 All. ED. I.lf>JSiBI. OSI. 



M 5. Xiiiiid Maj 1841. 



I. Origiiial-AOsaiittling'. 



Tillägg och rättelser till Handbok i Skandinaviens 

 Flora ed. 3; af C. J. Ilarlman. 



CForls. fr. arg. 1S40 N:r 10.) 



Sid. rad. 



5?) — Viola ppipsila:' tWUgg vid vextstället. Skåne: Bar. 

 Diiben — N. Vang Valders, Kongsvold Dovre: 

 Lindblom. 



<J0 — Viola canina ;, montayia och strida synas, efler 

 Förf:s sednare iagllagelser , öfvergå i hvarandra, 

 ehuru ytterligheterna äro mycket utmärkta. V. ca- 

 nina fi sylvalica är mindre variation underkastad, 

 hvarföre Förf. anser det rättaste vara att endast 

 antaga 2:ne arter, den ena med bredt hjerllika, 

 den andra med a flå ngt hjertlika blad. 

 V sijlratica Fr. bladen bredt och djupt hjertlika, 

 glest naggsngade, glalta eller omärkligt småhånga, 

 med lancetilika hvassflikiga stipler; sporren alltid 

 längre än blonifoderbihangen. 2^. i—G.— /i Rivinia- 

 na: blommorna större, med mer rundade kronblad, 

 hvifgul sporre, mindre flikiga och tunna stipler. Fig. 

 , Sv. B. 290. Reich. f. 200, 201; /? 202. Fl. D. 1453. 



Lundar, ängsback. a. (Sk. — lielsl. — N.) Var. stör- 

 re och mindre, men äf en då den vexer blandad 

 med följ. utmärkt af bladformen , de korta och smala 

 stiplerna , samt de i jemnförelse med stjelken länga 

 blomskaften. Blommorna blå eller hvitaktiga. 



