Sid. rad. 



rensom foderhladen, hrilka endast i spetsen äro obe- 

 tydligt hinnahliija. Fmktskaften icke nedböjda under 

 horizontallinien som hos föreg. ehuru ofta häglikt ut- 

 spärrade. Då frukten mogfiat, äro de vanl hos bå- 

 da åter upprätta. — C. puinilum Koch. 



109 - C. vulgäre; tillagg: — ;' alpinum: bladen ovala; 



kronbladen något längre än fodret- — En vacker 

 form funnen af Adj. Lindblom på Dovre. 



110 Spergula saginoides; tillägg: — ^6 nitalis : låg ocli 



tätt tufvad; bladen från bred basis viggformigt spet- 

 sade tegellagda; kronbladen af fodrets längd eller 

 längre. — Dovre på Knudshöe vid öfra delen af 

 Sprenbäcken bland SalLv polaris : Lindblom. —Sy- 

 nes vara egen art och identisk med den Grön- 

 ländska Sp. ccespitosa J. Vahl. mspt. 



— 12 las: S. Sagina Sw. (i Vet.Ac Handl. 1799). 



— Seduin telephium. Bladens boskrifning ändras till: 

 äggrunda — .'flänga, trubbiga sågade. De variera 

 nämligen till form och vidfästning, än motsatta än 

 skiflevisa. 



111 3 Kransar; läs: klasar; 



— Sedi anglici norrska vextställcn böra hela: Aren- 

 dal, Stavanger; Bergen; Grötten och Molde i 

 Romsdalen. — Lärer ej aflagsna sig från kusterna,, 

 hvarföre Gunners vexlställe i Guldbrandsdalcn tor- 

 de härröra af förvexling med S. annmm. 



112 Åsarum curop. finnes ej på Tellemarken , utan för- 



modar Prof. Blytt att blad af Viola mirabilis blifvit 

 misstagna för Asarum. 

 117,118 Rosa canina. Som märkliga afarter böra tilläggas : 

 — d scnlicosa: fruktämnen rundade på glatta skaft; 

 bladen glatta; taggarne föga krökta. — « coUina: 

 blom- och blad-skaft glandelhariga; bladen dub- 

 belsågade. — ö ö^i B., senticosa Ach. i Sv. B. 475; 



