[23 



inan val ej leda det oförklarliga Trientalis från Trientum o. 

 s. v., liksom icke, ehuru uppenbar derivalionen kan synas, 

 Ålandsrot frnn Åland, Kalmnrerol frän Kalmar, Tierpsrot [r^n 

 Tierp eller Hven frän ön Hven. Med ett ord: utan historisk 

 grund byggas i elymologi endast furkaslliga hugskott. -- Men 

 utom dessa finnas en miingd andra omständigheter, som må- 

 ste nona iakttagas; andra, fur hvilka icke ens reglor K'<nna 

 upi)gifvas, mensom ford-ra en egen genom sludierbade afnatu- 

 ren och språken förvärfvad takt' att finna och urskilja den na- 

 turlijiaste uppfattningen. Några af de förra skola vi här till 

 prof i korthet anmärka: 1) masts man noga obserrera, att 

 många vextnamn undergått 'jetgdliga förändringar i skrifsätt 

 och uttal, och ulan att känna det ursprungliga ledes man lätt 

 på villsporr. Så är för Vetonica (som nu h.u ledes afCelliska 

 Bet hufvud och ton godt) ursprungliga skrifsaltel Vetonica; 

 jag har någorstädes funnit uppgifvet. men påminner mig för 

 öaonblicket icke källan, att del skall härledas af Vetones, en 

 gammal Celtisk folkslam, och alt både Betonica och Veronica, 

 som utan känd rot först uppkom i medeltiden, deraf äro ett 

 fördärtvadt uttal. Hvad som häråt gifver mer sannolikhet är 

 att alla öfriga namn med finalen — ica och — ^cw/n, afse 

 bestämda localiteter såsom Persica, Medica, Britannica, Ligu- 

 sticwn o. s. v. Plinius upplyser dessulom all namnet har- 

 stammar från Gallien, så att man visserligen kan halva an- 

 ledning söka dess rot i Geltiskan, men man skulle kunna 

 önska en mindre tvungen betydelse än af godt hufcud; Pli- 

 nius tillägger att del är synonymt med Komarnes Serratu- 

 la _— 2 Alt otaliga vexters namn nu tilläggas helt andra ofta 

 himmelsridt skilda rcxter , hvarlure etymologien ej (ar sökas i 

 någon egenskap hos den vext som nu bär rfamnet. Sa här- 

 ledes icke blott af Botanister, ulan ock af Lexicographer £/«- 

 tine af tlän,^ Pinus; men besinnar man., att de gamlas Ela- 



elt rof eller skörd af god jord; Ölanslok antoges så benämnd i 

 jcmiörelse med Tors, som odimlig (Tok) alt ansa dlel", hastlu.ser 

 lor de lisa quaslar don bildar (kasl, kast är ett vanli^jt vårdslösare 

 uttal al quast, Småläiininsen säger alltid örtakast örtakosl) •, Skum-. 

 ineslofsorten vore sä benämnd al sina diinkia blad i:.c\\ Hdlabacker 

 af häl (iiianis, iruslraneus] och baka (Tysk: baclien) säsom eti lör- 

 därlliszt åker-ogräs odugligt lör bak-, liksom den sistas Danska 

 historiska namn, /ir««</t'«iorv«/-, väriiarleddes af dess hoggula färg, 

 såsom varande en brand i vånijen med anmärkning att Danska van- 

 garna äro omgilne al' lordvailar och derlöre liknas vid borgar. Vi 

 linna en förvånande likhet mellan dessa och mänga pä lulit allvar 

 foreslagne. Sä orimliga och löjliga dessa måste synas lör en Svensk, 

 skulle måhända många antagne lörelallit de gamle Greker och 

 Romare. 



