164 



ter som han sjelf ej haft lilHälle pröfva. Om sednarc förfaC- 

 tare hafva dess arter bättre, är det Schraders förljenst. 

 Rafns Agrostis capillaris och minima höra till A. vulgaris , dess 

 A. silcatica och alba till stolonifera ; riihra och flata lill A. canina. 

 Deremot finnas bland dess Poae endast verkliga arter; P.an- 

 gustifolia är P. serotina. — Potamogetoncrne äro vida bättre än 

 hos sednare författare; Pot. compressum ("Stengeten er starkt 

 fladtrykt, af lige Brede med de budte Blade") och P. gra- 

 mineum äro här ännu de Linnéanske, först sednare återstälde, 

 arterne; men P. marinus är P. pectinatus submarinus, ochP.se- 

 taceus den äkta P. marinus. (Man har nyligen väckt tvifvel 

 om Linné, vid bestämmandet af denna art, ej haft P. Zostera- 

 ceus under ögonen; Linnés beskrifning, citerade figur och 

 enda bestämda vexeslälle, der P. marinus än i dag samlas, 

 men P. Zosteraceus hvarken funnits eller kan finnas , afvika 

 himmelsvidt från den sistnämnde}. Rafns P. fluitans är ock 

 den äkta, ej P.rufescens, som före Dr. Hartmans bestämning 

 i Norden allmänt gick under detta namn. Ingen dubiös mer än 

 P. serratum, hvaruli vi, oaktadt den bibehållna Linnéanska 

 diagnosen tro oss igenkänna P. curiifolius eller nilens. 



Men det är egentligen först i andra bandet, fyra år sed 

 nare utgifvet, som Författarens kritiska talcnt blifvit utbil- 

 dad, sedan han vunnit mera sjelfförlroende. Sjelfförtroende 

 till egen observations-förmåga är första vilkoret för en god 

 författare ; men sjelfförlroende till egna hugskott göra icke 

 tillfyllest. Rafns var af förra slaget. Hvad författaren i 

 nämnde del först klart ulredt öfver Blyosotis, Ertjthraea, Gen- 

 tiana o. s. v. har sedan blifvit det allmänt antagna, fast de 

 båda sednare slägtenas arter nu gå under andra namn och 

 Rafns åtgärder således misskännas. Dess Centaurium vulgäre 

 är nemligen E. litoralis , dess C. Erythraea = E. Centaurium; 

 dess C. inapertum = E. pulchella. — Dess Gentiana pratensis 

 är G. germanica , dess G. lancifulia är G. Amarella. — För alt 

 blott sluta af beskrifningen skulle man tro sig igenkänna Pul- 



