179 



original-exemplar tilltror sig sällan någon nu reda sig i svå- 

 rare fall. Må man derföre aldrig iipskatla diagnostiken till 

 något, som den ej kun blifva, emedan den alltid måste gå 

 analytiskt till väga, men naturen i sin utbildning framgår syn- 

 tetiskt. Det är endast derigenom, att man vanligen un- 

 dersöker vissa torkade exemplar som visserligen icke förän- 

 dras mer, (hit hörer den bekanta anekdoten om Botanisten, 

 som tillfrågad om en okänd vext yttrade: jag skall prässa och 

 torka den, för alt examinera den), som man kunnat komma 

 att tro på vissa karakterers oföränderlighet och alt anse ka- 

 rakterers tillfälliga obliteration såsom något märkvärdigt. 

 Del är just härigenom som de stora hopade Herbarierne i 

 sednare lider niesl ökat förbislringen i artbestämningar, der 

 hvar och en, som icke genom mödosam erfarenhet känner 

 huru läng och noggrann undersökning af den lefvande natu- 

 ren för hvarje fall fordras, tilltror sig efter allestädes ifrån 

 ..hopsamlade och från sina naturliga omgifningar lösryckte 

 fragmenter sitta till doms. De konseqvente resultaterne se 

 vi uli Tratfiniks och en nyaste Författares (hvars namn 

 ^ jag dock redan glömt) monografier öfver Roste; den förre sy- 

 nes halva ungefär så många arter som exemplar, den sedna- 

 re tre, nemligen: Rosa berberklifoUa, lutea och alla de öfriga 

 under Rosa rarlabilis! — Härtill kommer modets vanliga o- 

 scillering, så alt det vissa tider är modernt fördöma snarlika 

 arters åtskiljande, andra deras förenande. För hvar och en, 

 som önskar vinna ett sladgadt sjelfständigt omdöme, är isyn- 

 nerhet nödvändigt vara på sin vakt mot dessa modets nycker, 

 men mest emot den under hvarje period herrskande , som alltid 

 ilar mol sin öfverdrift, för att framkalla reaktion, och aldrig 

 deltaga i hyllande eller fördömande af de olika riklningarne 

 in abstracto. Hvarken i den ena eller andra riktningen lig- 

 ger i sig något berömligt eller fördömligt, utan endast i det 

 sanna eller falska i båda. Ytterligheter hafva alllid funnits 

 och skola alllid komma att finnas i båda, så länge man ej 

 inskränker sig inom en bestämd erfarenhets resuUater, 



