180 



pröfvade likväl i vetenskapliga reflexionens spegel , ty 

 blotta empirien förstår sällan rätt sjelf använda sina egna 

 resultaler. 



Efter sistnämnde grundsals hafva vi pröfvat flera omtvi- 

 stade vexlformer, dels i naturen, dels genom odling, som vi 

 aldrig försummade under vårt vistande i Lund och Småland, 

 då vi dertill hade läglighet. Vi förbigå här alla former, om 

 hvilka man mera allmänt synes förenat sig. Vi skola tillika 

 fullständigare upgifva våra grunder, men det skall alltid vara 

 oss kärt att blifva underrättade, fast vi icke alltid äro i stånd, 

 att vexla meningar efter de nyaste utländske böcker oss falla 

 i händerne. Men vi önska, att de som ogilla våra åsigler, 

 äfven derföre ville upgifva' sina skäl, emedan endast deri- 

 genom kan tvistefrågan närmare utredas* . 



1. Lactaca scariola och salica. Af den förstnämnde an- 

 märker Prof. Wahl en b er g en utmärkt varietet med nästan 



*) Det icke ovanliga sältel^j att blott framkasta tvifvel ulan alla skäl, 

 innebär en omöjlighet att lösa de samma. Så f. ex. kan jag icke 

 inse afiägsnaste anledning till tvifvel på att Linné tagit Jnula Brt- 

 tanicQ, och Cucubalus vtscosus vid Kulla Gunnarstorp, utan likaså 

 väl vid Wrams Gunnarstorp,, ly de äro hafsslrands-vexter — och 

 det sednare ligger långt inuti landet. Lika litet till "bestridande af de 

 allmänt bekanta lagarne för Årcliernes utbredning med många /lera. 

 Obegripligt för mig är älven tviflet på vår bestämning af Potamo- 

 geton marinus L. . Dä man för Svenskarnes Rosa lomentosa (som 

 icke är Smiths, utan dess Rosa mollis, WiUdenöw's R. ntollis- 

 sima, hvilken som Smith i Fl. Britannica upgifver står närmare R. 

 pomifera än R. lomentosa, ja med den förra förenas af Reichen- 

 bach) emot vår! bestämda påstående upgifver läderarlade frukter 

 i kanten glatta kronblad, har man visst icke jemfört naturen, utan 

 afskrifvit någon utländsk författare. Vi söka aldrig utpeka misslag 

 hos person, utan inskränka oss alltid att rätta misstag i sak, och det 

 då den rörer oss, men uti erkännande af det sanna och rätta,. som 

 tillkommer andra, är det alltid vår glädje att til/erkänna hvarjom 

 och enom sitt. 



