220 



under samma namn hänfört sådana vexfer, om hvilkas spe- 

 ciela identitet man ej varit fullt öfverlygad, än genom alt i 

 i sådana fall gifva nyll namn ät den tvifvclaktiga vexten. 

 Men sedan man kommit till fullkomlig visshet och öfverty- 

 gelse om identiteten, är det ock en skyldighet att öppet till- 

 stå det genom att sjelf iinderlrycka det yngre namnet och å- 

 terinsälta det äldre i alla sina rättigheter. Det är på denna 

 grund, som jag med särdeles tillfredsställelse nu förklarar, 

 att den af mig upkallade Dr. läxa är identisk med Dr. ru- 

 pestris Br., hvilket namn således bör uptagas i skandinaviska 

 floran. Men till denna art hänför jag äfven, såsom redan är 

 anmärkt, den af mig förut under namn af Dr. scamlinavica 

 åtskiljda form. Under min sista vandring i Norge 1839, då 

 jag på flera ställen och änder olika utvecklingsgrader an- 

 träffade D. riipeslris och således var i. tillfälle att än vidare 

 observera den under dess särskilda former, öfvergick min 

 förut hysta gissning, såväl om identiteten af Dr. rupestris och 

 D. läxa, som ock derom att D. scandinacica blott är en form 

 deraf, till full visshet. 



Diagnosen för denna art anser jag böra ändras på föl- 

 jande sätt, äfvensom formerna eller varieteterna sålunda för- 

 delas : 



Draba rupestris Br., rosulis palentibnsl. subclausis, foliis 

 sublanceolalis scapisque l-pauci-loliatis (inferne 1. totis)stel- 

 lato-pilosi^, siliculis lanceolatis 1. oblongis subaculis pedicel- 

 lisque erecto-adpressis glabiis 1. pilosulis, slylo brevi, stig- 

 mate subpunclilormi. 



Dr. norvegica Gunn. Norr. n. 846. Vol. 2 p. i06 (descr. 

 vitiosa). Dr. rupestris Horn. Plantel. 2. p. 213. D. hirla Htn. 

 Skand. Fl. ed. 3 p. 153. Bot. Not. 1841 p 96. 



D. hirta Sm. Fl. Brit. ed. Römer 2. p. 671. D. rupestris 

 DC. Sy st. 2. p. 344. Prodr. 1. p. Ui9. 



Fl g. Dr. an pyrenaica Fl. Dan. t. i45 Cmala}. —Dr. hirta 

 Engl. Bot. tab. 1338. 



a läxa: caudicibus slolonibusque laxis, rosulis patentibus, 



