DIÓSZEGI MINT NYELVÉSZ. 97 



A mint említem, az általános részben Diószeg i-ék jó magyar nyelv- 

 érzéküket követték. Mesterszavaik között kevés a kivető, úgy, hogy még 

 olyan mesterszókat is visszavelietünk, sőt vissza kell vennünk, melyeket az 

 orthológia meg nem értés miatt elitélt. 



Némelyeket már Arany .lános védclméhe vette a Nyr. ben. l'l. lúbbn, 

 kiinya, degesz, félszer, uyakó. 



Érdekes, hogy Diószegi-ck a növényt csonkitatlan formájában luivc- 

 vciiyucl; nevezik a plánta mellett : a botanikát fiivcszlitdoinánynak, füvcszség- 

 nck mondják. 



Vegyük számba a növevénynek egyes részeit s lássuk, milyen mester- 

 szavakat alkalmaztak reájuk Diószegi-ék. 



I. A coroUa bokrcUi, az újabb nyelvszokas fthiLil használ (helyesen). 

 Részei a s-:irinok (petala). Egyes formái közül megemlítjük a bolúln (clavata), 

 ásitó (ringens), szájabefogott (personata), fonák (resupinata), félszer (ligulata) 

 jelzőket. A virág mellékrészei közül a nectarium megjelölésére a pilis, tolda- 

 lék, Iák, pót szavakat használja. E csonkának látszó szók a Nyelvtudományi 

 Szótár igazolása szerint már a régi nyelvben megvoltak. 



'_'. A ríí-íCí' (calix) formái közül fcdelékcs, vagy halaiéi (imbricatus), ber- 

 zedt (squarrosus), aszott, vagy avas (scariosus), Initgeres, vagy görgele:^ (cylin- 

 dricus). 



3. A nemző részek : a stamen /;/)/;, a pistiUum uö, nőstény, vagy anya. 

 » Porodat- nem ismer. A hímben megláilönbözteti a hitnszálal (philamentum), 

 a portiont, vagy porzót (anthera) és a hiinport (pollen). 



4. A termés formái között ott van a sziityö (utriculus), leppcndék (samara), 

 tiiszó (fuUiculus), kabak (pepo), de ismeri a ^>tsonlár'C-t is. E mellett még 

 egy igazolatlan szavuk van, a 'koíszoviil-' (ariUus). 



5. A r/fí/íj'^öí (virágzat) formáira alkalmazott neveket a mai botanikusok 

 is használják. Csupán a sátoiozó virág, meg a bugával egy jelentésű ágbog 

 szokatlanok. A spica composita neve ijasfjas. 



6. Zselléreknek, vagy ít'^fíM--nek nevezi a nyelet (petiolus), a koesánt 

 (pedunculus), a pálluíl (stipula), a nturvál (bractca), a cyrrhus neve kats, 



fogódzó vagy sündorgü. A papillák babng-ok. 



7. A levelek formái közül érdekesebbek a biiglyos (supradecompositum), 

 egymásbólnött (articulatum), esztekés vagy holdfonna (lunatum), felfarn (sub- 

 dimidiato cordatum), félszeg (subdimidiatum), fennhibbó (natans), húsos vagy 

 pos'gás (carnosum), katznros vagy agvaras (runcinatum), konya (reclinatum), 

 kótafornia (rhombeum), négykeszegoldalú (trapeziforme), ölbefogotl (pedatum), 

 ösztoriis (decussata), ránczba szedett (plicatum), roitgyos élű (lacerum), 

 félbeszárnyas (lyratum), szegett szélű (margine revolutum), tertyedt végű (daeda- 

 leum), zilédt vagy rendetlen (sparsa), a vigály (rara, remota) a Nyelvőr 

 VII. és VIII. kötete szerint népies szó. A bordós (tubulosum) szintén lehet 

 népies szó, de nem akadtunk rá. 



8. A törzsök nevei : szár (caulis), derék, tőke vagy tor'sók (truncus), 

 szalma vagy izék, gaz (culmus). Ez lehet tzikkelyes (articulatus), tónk (stipes), 

 lökoesán (scapus). A szár lehet élődi (parasiticus), nyűgös vagy másra-gyöke- 



Nűvcnytani Közlcnicnyek. 1007. Ví. itölet, 'ó. füzei. 7 



