98 CSAFODI ISIVÁN 



rí;:ő (radicans), veityikts vagy iiuíás (sarmentosus), usloiiiulás (stolonifur), 

 heverő (decumbens), kajla (declinatus), kctkctágú (dichotomus), IcUzö-ágas 

 (l'astigiatus), bütykus vagy hiiklós (geniculatus), aügágus (integer), kíöini gallyas 

 (prolifer), köimyentöii'i (rigidus). 



A gyökér formái közül megemlítjük ezeket ; taralzkos (repens), gcrézdes 

 (dentata). 



Nagyobb fába vágták a fejszcjökct Diószeg i-ék a növénynevek meg- 

 alkotásában. A szigorú rendszeresség azt követelte, hogy minden növénynek 

 nemi és faji neve legyen, és hogy az egy genushoz tartozó növények közös 

 nemi nevet kapjanak. Ellenben a nép nyelve egy genushoz tartozó növé- 

 nyeknek is ad egészen elütő nevezetet. Másrészt pedig egészen más genusokba, 

 sőt rendekbe tartozó növényeket is hasonló néven nevez. Például a Lalhyrus 

 saliviist a nép szeges borsó-nak, a L. InberosusA földi inogyorú nak nevezi ; 

 a Vicia cracea a nép nyelvén kaszanyng, a V. saiiva vadlencse, a 1'. fába 

 lóbab. Viszont van vadgesztenye és szelíd gesztenye (Aesculiis, Castanea), som, 

 leánysom és soinkóró (Cornus. Beiberis és Melilotus), inugyorú és földi mogyoró 

 (Corylns, Lathyriis tuberosus), dió és koldiisdió (Jiiglans és Xanthiiiui). A Lilinm, 

 Iris, Gladiolns mind liliom a nép nyelvén. 



Azért is Diószeg i-ék nem voltak mindenütt barátai a régies növény- 

 neveknek és csupán fajnevekül szeretik őket alkalmazni, a tőlük választott, 

 sőt csinált nemi nevek mellé. A könyv végéhez csatolt lajstromokban meg- 

 jelölik, hogy háromféle neveket alkalmaznak ; jártas fajneveket (fajnevekül), 

 régi nemi neveket és végül olyanokat, melyeket, úgy látszik, ők alkottak. 



i\ülönöscn sok népies és réginek mondott nevet foglal magában a 

 III. kötet (Praktika rész) végéhez csatolt lajstromok közül az ú. n. Igazító 

 laislrom. 



Itt hármas hasábokban a régi nevek, a Diószeg i-éktől megállapított 

 nevek, és a deák nevezetek sorakoznak. Pl. Bábaire = Tömjén l'íinpinella ^-= 

 I'ítnpinella saxifraga. Taréjos bársonka = Üstökös laréjfürt ^= Celvsía eris- 

 lala stb. 



A mint látjuk, Diószegi-ék szigorú rendszerességgel különítik el az 

 össze nem tartozó növényeket, és tudományos magyar elnevezésükben a közkeletű, 

 régi vagy népies neveket csupán jelzőkül alkalmazzak a fajok meghatározására. 

 Még a dinnye sem dinnye nekik, hanem görögdinnye tok (Cnenrbíta citrnlns), 

 meg sárgadinnye ugorka (Cnciimis meló). Némely népies és régi neveket meg- 

 tartanak nemi nevekül, nemcsak a búza, rozs, fűz, kender nevek tartoznak ide, 

 hanem ilyenek is : atratzél. baraboly. fenyer, gyopár, lednek, tsomurika stb. 



Csillaggal jelölik azokat a genusneveket, melyeket ujaknak vallanak. 

 Képzésükre is világot vetnek osztályozásuknak módjával. 



1. Műszó alkotásaiknak egyik módja, hogy az idegen nevet megkurtít- 

 ják, mint ők mondják lágyítják : akánt, azál, domik, j'arnátz, hibik, iringó stb. 



2. Deákból fordított nevek; Ezek közül egyik-másik megtartható, ilye- 

 nek : aranyjiirt, gnbóvirág, mélsvirág, tsillaghiir stb. 



3. A termőhelyről is neveznek el növényeket, ezek közül többen meg- 

 állhatnak, mint homokhúr, iszaprojt stb. 



