92 TIIAISZ LAJOS 



Érdemesnek itélem a szép magyaros fogalmazási! i>Előljáró beszedő: egy 

 kis részletét, mely munkatervezetükre és a forrásokra vonatkozik szószerint 

 idézni : .Nem tsak a' szabadonn vagy vadul termőket adtuk pedig elő, 

 hanem belefoglaltuk a' mivelés alá vett vagy kerti növevényeket is, mert 

 azok is ugyan azon esméret' tárgyai. .\' niellyekről vagy a' magunk tapaszta- 

 lásából, vagy a' G r ó f W a 1 d s t e i n és P r o f. K i t a i b e 1 nagy betsü 

 munkájokból vagy a' Dr. L u m n i t z e r Posoni Flórájából, vagy a' Dr. G e- 

 n e r s i c h Szepesi Flórájából, 's másunnan, tudtuk hogy a' két Hazábann, 

 vadul vagy a' kertekbcnn találtatnak; ezzel a' jeggyel (I) jegyeztük meg. 

 Kzekenn kivül tettünk fel sok oUyan l'"ajnkat, sőt Nemeket is, niellyekről 

 hihetőnek tartjuk, hogy Hazánkbann is találtatnak, l'j Fajokat mellyeket vagy 

 magunk találtunk, vagy Barátink velünk közlőitek, most ide tenni nem 

 akartunk; akkorra tartvánn ezeket, mikor látni fogjuk, hogy Hazánk Tudósai 

 ezen munkábann részt venni kivannak. « 



A »Magyar l<'űvészkünyv« összesen 3161 növényt sorol elő. Ebből 

 2845 Virágos, 310 pedig Virágtalan. A Virágosak közül 2009-et jelöltek meg 

 felkiáltó jellel, vagyis a szerzőknek ennyi növény hazai előfordulásáról volt 

 biztos tudomásuk. 836 pedig nincs felkiáltójelezve, tehát ezek voltak az O 

 véleményük szerint a haza területén a fölfedezendő növények. lílzekből később 

 csalíugyan igen sokat fel is fedeztek, de nagy azoknak a száma is, melyek 

 az ország területéről azóta sem, sőt valószínűleg sohasem fognak előkerülni. 



Hogy növénynévsoruk összeállításához miféle műveket használtak még 

 azokon kivül, a melyekre hivatkoztak (W. K., Lu.mn., Geners.), bizony bajos 

 kisütni, valamint azt is csak később fogjuk kideríteni, melyek azok a föl- 

 fedezések, melyekkel ők gazdagították az ország llórájának ismeretét. .Azt 

 azonban sikerült kiderítenem, hogy nem használták fel Linné, T o \v n s o n, 

 .1 a c q u i n, \V i n t e r 1, H o r v a t o v s z k y, R e n 1; ő. Hőst, Pillér és 

 M i 1 1 e r p a c h e r műveiben előforduló hazai Horisztikai adatokat. Bizonyára 

 azért nem, mert ezek a művek akkoriban a debreczeni könyvtárakban hiá- 

 nyoztak. Ha ezeket s a V^' a 1 d s t e i n és Kitaibel Plantae rariores 

 Hungáriáé czimű nagy munkájának »Prefacioiban« előforduló publikácziókat is 

 tekintetbe veszik, a növénynévsor tökéletesebb lehetett volna. 



A Virágtalan növények közül egyetlen egyet sem felkiáltójcleztek meg, 

 jeléül annak, hogy a szerzők csupán a Virágosnövények terén éreztek 

 magukban elegendő jártasságot. 



Közelebbi termőhely egyetlen növénynél sincs, a mi különben a 

 növényhatározóknál nem is szükséges (Jk így is oda találtak a hova czéloztak, 

 mert növény liatározó könyvük a későbbi kutatóknak és fölfedezőknek nagy segít- 

 ségére szolgált, és pedig e téren több mint félszázadon át egyedüli kézikönyv 

 volt az országban. NTert az utána kiadott második magyar növényhatározó 

 könyv, mely szintén imindkét haza területét<' ölelte fel, csak 65 év múlván 

 lS72-ben jelent meg Ilazslinszky l>"rigyes tollából. 



Diószegiek növényhatározóját a rövidség és értelmesség jellemzik. 

 .■Annyira jó a kulcs, hogy egy lOO esztendős könyv ósdiságát betudva, még 

 ma is használható és pedig némi tekintetben nagyobb előnynyel, mint némely 



