88 BARCSA JANOS 



napokkal meghalt. De mégis talán nem enyészett el abban egészen az élet- 

 erő, hanem csak elállott és még felserkenhet.* Már az is elismerés, hogy a 

 Füvészkönyv kiadása óta megjelent magyar könyvek a Magyar Füvészkönyv 

 elnevezéseit használják. A ki pedig a plánták orvosi hasznait szereti tudni, 

 talán megkedveli a plánták rendéinek ismeretét is és a közönség megszapo- 

 rodik. Az Orvosi Füvészkönyv pedig nem azt mondja meg, hogy melyik 

 betegséget mivel kell gyógyítani, hanem hogy melyik növénynek milyen ereje 

 van és miféle nyavalyában lehet használni, de a gyógyítás módjának ismer- 

 tetését senki se várja tőle." 



Íme. a magyar nyelvű tudomány tántorithatlan bajnoka, kit a sikerte- 

 lenség nem ver le, hanem önmagában keresi a hibát és csüggedetlenül hisz 

 abban, hogy a magyar nyelvű tudomány eszméje, melynek megteremtésére 

 egész életét ő is feláldozta, előbb utóbb testet ölt. Sajnos, Diószegi 

 Sámuel ennek a szebb jövőnek a hajnalhasadását sem érte meg. A hivata- 

 lával járó nagy munka, melyhez járult a tiszántúli nagy ref. egyházkerület 

 adminisztrácziójának terhe, s a kitartó munka, melylyel az Orvosi Fűvész- 

 könyvet megírta, erejét és egészségét hamar felemésztelte. Végóráját közeledni 

 érezvén, magához hivatta Sinai Miklós kollégiumi professzort, és »megbocsál- 

 ván mindenkinek és mindazoktól, kik benne megbotránkoztak, engedelmet 

 kérvén« s azon óhaját fejezvén ki, hogy koporsója felelt Sinai Miklós 

 parentáljon. szemeit négy héttel az Orvosi l'^űvészkönyv megjelenése után 

 1813. aug. 2án örökálomra hunyta. 



Egy feljegyzés szerint halála előtt »tudús iratuit nagy figyelemmel mind 

 megégette*.*" l'elesége és négy gyermeke siratt;ik halálát.'" 



Diószegi Sámuel munkássága Debreczenben mély nyomokat hagyott 

 maga után. Hatása napjainkig lenyúlik, mert a Magyar Füvészkönyv története 

 iJ i ó s z e g i halálával nem z;iródik le. A Magyar Füvészkönyvet, mint a 

 Diószegi szellemi hagyatékának díszét a dcbreczeni ref. egyház vette 

 gondjaiba; példányait kezelte, majd az akkori szokást követve lS27-bea a 

 Magyar Füvészkönyv összes példányait átadta a kollégiumi anyakönyvtárnak, 

 hogy a többi tankönyvekkel együtt ott árulják. t A Magyar Füvészkönyv 

 lassanként megszerezte magának azt, a mire Diószegi életében nem volt 

 képes : az ifjúság és a meglett emberek érdeklődését. Legelőször az ifjúság 

 kezdett érdeklődni iránta. Ebben része volt a kollégiumi tanároknak, kik 

 évenként jutalomkönyvoket osztottak ki a fűvészet iránt érdeklődő tanulók 

 közt. így 1S4-1 — IS46-ig a K e n d e f f yalapítvány rovására évenként 50 dara- 

 bot osztottak szét az ifjak közt.Tt 



* Diószegi .Sámuel : ( >rvosi Fiivés?.k(in3'V, mint a .Magyar Füvészkönyv 

 praktika része. 



•" Szűcs J. Dcbr. Imt. 111. 19. 4. 1. 

 '** Négy élő gyermeke maradt: .luliánna, Síiniuel, Zsuzsanna, Erzsébet. (Tiszán- 

 túli ref. cgyh. ker. 1813. évi 49. p.) 



t Dcbreczeni ref. cgyh. tanács jkve 1823:347. 1. és 1827:73. 1. 

 tt Dcbreczeni koU. gazd. választm. jkve 1844 — 1848-ig, 1844 máj. 25-én 220. p. 

 és 1840 okt. 30-an 318. p. 



