86 HARCSA JÁNOS 



szerzői a fákat, füveket és virágokat megismertetni akarják. Nem élvezetes 

 olvasiTiányul szánták, lianem az a feladata, hogy a ki akarja, bármely növény 

 nevét feltalálja benne. íme a tisztán tudományos czél az eddigi mellék- 

 czélok helyett ! Munkájok főérdemét a kezdeményezés dicsőségében látják, 

 mert mint mondják: >AkármeIy elhagyatott állapotban láttassék is lenni 

 valamely tudomány, de annak azonnal emelkedni kell, mihelyt a nemzet 

 kezeit ráteszi. « A munka már csak pallérozó kezet vár. A » Magyar Füvész- 

 könyv a felséges helytartó tanács helybenhagyását is megnyerte«, vagyis a 

 czenzura megengedte kiadását (Debr. ref. egyh. jkve. 1798 — 1818 p. 3U0.). 



A Magj'ar Füvészkönyv megírása, legalább Diószegi Sámuel életé- 

 ben, elismerést nem hozott a szerzőknek. Ellenben irigyei és ócsárlói bőven 

 támadtak. Feltűnt Diószegi puritán környezetének, hogy a lelkészi hiva- 

 tással semmi összefüggésben nem levő tudományokkal foglalkozik. Méltatlan 

 szemrehányással illették, hogy nem saját szakjában dolgozik. Diószegi 

 épen ezért be akarta bizonyítani, hogy a kitűnő természettudós jó theológus is. 

 A Füvészkönyv megjelenését követő évben, 18ü8-ban kiadott: Erkölcsi tanítások 

 predikáczi()kban czím alatt egy 17 predikáczióból álló gyűjteményt. Maga 

 Írja előszavában, hogy mikor a Fűvészkönyvön Fazekassal együtt »rt'/<- 

 egyciiKi erővel is iíivckczcHi-h dolgozott, hallotta, hogy lelkésztársai szívesebben 

 várnának tőle vallásos munkát. >ílgaz — úgymond ~ hogy az én kötelessé- 

 gem nem a füvésztuJomány tanítása, de erősen meg vagyok győződve, hogy 

 átaljában a természettel való esmerkedés a vallással nemcsak szépen meg- 

 egyez, hanem annak szent czéljaík elérésére is, tudniillik a teremtő esmére- 

 tére és az ember szíve javítására nagy segítség. Es ha a vallás tanítójának 

 hivatalához nem illetlen, sőt az ő kötelességébe is belé vág. Maga a szent- 

 írás számtalan helyeken serkentgeti az embert, hogy vegye fontolóra a me- 

 nyen és földön levő teremtett dolgokat, mert azok a teremtőnek csodálatos 

 hatalmat, bölcsességét és jóságát hirdetik . . . \'alamint nem szégyenlem a 

 Krisztusnak evangyéliomát, úgy nem szégyenlem a természettel való esmer- 

 kedést is, mert az is az Istennek hatalma minden értelmeseknek az Istenhez 

 való vezetésekre « Elmondván, hogy a iűvészettel Méliusz Pétertől máig 

 sok ref. prédikátor foglalkozott, ő hozzá sem méltatlan, hogy a növénytant 

 tudományos formában művelje, mert ő előtte a reformátorok jártak elől jó 

 példával. Predikáczió közé pedig olyanokat is telt, melyek a természetre 

 való figyelmeztetéssel ismertetik az embert magával és mintegy fülébe súgva 

 a vallás igéit, az erkölcsi ártatlanságra serkentgetik az embert. íme a termé- 

 szettudomány a theológia szolgálatában ' 



Atyjának a tanítónak ügyes olvasástanítási módszeret akarta hálás 

 kegyelettel megörökíteni Ábécéjében, melyet még 1805-ben elkészített, de a 

 czenzura miatt a debreczeni ref. egyház csak 1810-ben adhatta ki. Ezen 

 abécc több évtizeden át használatban volt a ref. népiskolákban. 



Diószegi Sámuelt a természet szeretete tette költővé. A református 

 énekeskönyvet a XIX. század elején reformálták, c munkában Fazekas, 

 S z c n t g y ö r g y i. Lengyel és Kerekes is resztvettek. Ebben nz cne- 

 keskönyvben Diószeg i-nek is Viinn.ik énekei. 



