82 ÜAHCSA LAJOS 



már 1350-ben megírta. Méliusz vagy Horhi Juhász Pclcr, dcb- 

 reczeni lelkész, Herbáriumát I578ban adta ki Kolozsváron »az boldog emlé- 

 kezetű Heltai Gáspár meghagyott felcsége«, ki a mű előljáró beszédében" 

 azt mondja, hogy Isten a füveket és fákat nemcsak gyönyörűségre és nz 

 ember táplálására rendelte, haneni gyógyításra is. A műben külön tárgymutató 

 igazít el a füvek és külön tárgymutató a betegségek megtalálására. A tudo- 

 mányos alapon álló növénytantól még távol áll, mert minden növénynek 

 csak a :>tcrmészetit«, tudniillik az emberi testre való orvosi hatását mondja 

 cl, és utána veti a növénynek a hasznait, vagyis hogy egyes betegségek 

 ellen miképpen kell használni. Méliusz Herbáriumának a debreczeni kollé- 

 gium könyvtárában levő példányával össze van kötve egy igen érdekes kéz- 

 u-at, mely a szövegközbe jegyzett évszámokból következtetve nagyobb rész- 

 ben 1605 előtt keletkezett, de későbbi bejegyzések is vannak benne. A 

 kézirat több közmondásszerű egészségi szabályon kivül, melyek sokszor az 

 illem ellen is vétenek, a betegségek leírását és a gyógyításra szolgáló füveket 

 foglalja magában, többnyire latinul, de sok helyen magyarul is, mely körül- 

 mény a bejegyzés különféle eredetére mutat. E kézirat a magyar botanika 

 történelmére élénk világot vet. Bizonyítja, hogy Méliusz könyve nagyon 

 népszerű volt és hogy a Méliusz Herbáriumának mintájára készült kisebb- 

 nagyobb terjedelmű kéziratok forogtak közkézen, melyek nem a botanika, 

 hanem az orvoslás, vagy jobban mondva a kuruzslás mesterségérc tanítottak. 



B e y t h e István, ki gróf Batthyány Boldizsárnak volt udvari papja, 

 1583-ban adta ki : Nomenclator slirpium Pannonicus czímű művét. F r a n c o v i t h 

 Gergely 1588 ban adta ki : Hasznos és felette szükséges könyvét, mely a 

 salernóí iskolát követő antidotárium volt. Pécsi Lukácsnak: Keresztyén 

 szüzeknek tisztességes koszorúja czímű !5'.U-ben megjelent műve szimbolikus, 

 legnagyobb részben theosophiaí mű volt, s mint ilyent a botanika iránt érdek- 

 lődők nem olvasták.** Beythe .Vndrás ref. lelkész 1595-ben adta ki fűvész- 

 könyvét. Ezek közül Méliusz, Beythe István és Beythe András 

 müvei lettek népszerűekké. Az ő műveik a köztudatba is átmentek, mert a 

 botanikát, mint tudományt praktikusabb oldaláról fogtak fel, és azt mint a 

 gyógyítás eszközét igyekeztek népszerűvé tenni. Még azt is hozzá tehetjük, 

 hogy c tekintetben teljesen a külföldön elterjedt herbáriumok, íuvészkönyvek 

 és Krüuterbuchok nyomán haladtak. 



.\ botanika műnyelvére vonatkozó adatok vannak Szenczí Molnár 

 Albertnek 1621-ben megjelent Diclionáriumában. Ezeket Pariz Pápai, kinek 

 Pa.x corporis ez. orvosi könyve 1687-ben megjelent és 1747, 1774 és 1780- 

 ban új kiadásokat ért, híres szótárában minden változtatás nélkül vette át. 

 S t r e g o V a i M a d a t s Gáspár lG28-ban adta ki jHazi Apothéka« ját. 

 Lippai János jezsuita; Pozsonyi Kert czímű műve 1664-ben jelent meg. 

 Ebben :>mínden kerti munka rendelések, virágokkal, fákkal, gyümölcsökkel 



• Herbárium az fáknak, füveknek nevekről, természetekről és hasznairól, Magyar 

 nyelvre és ez rendre hozta az doktorok könyveiből az H o r h i Méliusz Péter. II. I. 

 ** Terniészettud. k'özluny XXXII. k. 458. 1. .'\lfoMi Fiatt Karoly czikke. 



