78 BAIíCSA JÁNOS 



Csalódnánk azonban, ha még e korban a dcbrcczcni kollégiumban 

 magyar nemzeti szellemű tudományos képzést keresnénk. Még 1775-ben teljesen 

 a latin nyelvű tudományosságra törekedtek a professzorok. Latinul adtak elő 

 és a latin nyelvű ékesszólás elsajátítása volt a tanítás végczélja. A deákok- 

 nak nemcsak az iskola falain belül, hanem azon kivül is latinul kellett társa- 

 logni. A kik magyarul beszéltek (hungarisantes), az ifjúság törvényszéke 

 részéről súlyos büntetésnek tették ki magukat. 



Diószegi Sámuel mint deák különösen a mathematikában tűnt ki, ezt 

 bizonyítja az aláírási könyvben neve után tett »summus matheniaticusv; meg- 

 tisztelő kifejezés. A kiválóbb végzett deákokat megbízták a professzorok a 

 klasszisok, vagyis a mai középiskolai osztályok vezetésével. Ez a szép meg- 

 bízás Diószeginek is kijutott és 17S3 ban a 22 éves Diószegi Sámuelt a leg- 

 fontosabb és legnehezebb, de ambicziózus ifjúra nézve legháladatosabb osz- 

 tálynak, a poéták klasszisának praeceptorává tették.' 



Diószegi Sámuelt, mint megfelelő gyakorlati tanítói ügyességgel biró 

 ifjút, az akkori szokások szerint a professzorok 1784, április 25-én a tekin- 

 télyes hajdúböszörményi iskola igazgatására küldték." Ideális lelkületét jellemzi 

 a böszörményi gimnázium anyakönyvébe az ember rendeltetését szépen jellemző 

 latin mondás bejegyzése.*"* 



A rektoriák intézményének részben az is volt a czélja, hogy az akkori 

 viszonyok közt tekintélyes jövedelmet nyújtó rektoriák jövedelméből az ifjak 

 pénzt gyűjtöttek maguknak külföldi tanulmányútra. Ezért osztogatták a pro- 

 fesszorok a rektoriakat jobb tanulóiknak mint beneficziumokat. .A böszörményi 

 rektoria a legjobb javadalmak közé tartozott. + 



Diószegi, mint általában szokás volt, három évig igazgatta a böször- 

 ményi gimnáziumot, ezalatt nemcsak külföldi útjára látta el magát költséggel, 

 hanem 1787. augusztus 15-én Túri Sámuel kabai paptól 300 forint értékű 

 könyvet is vett.tt 1787-ben külföldi tanulmányútra indult. Kecskeméten azonban 

 a reformátusok, kiknek iskolájában akkor nem volt professzor, » szinte fcl- 

 esztendeig időközleg való professzornak letartóztatták*. Egyik életirója szerint 

 itt némi csalódás is érte, szűk körű volt neki az ottani élet.'í''"'' 



*■ Series Stud. 464. 1. 

 " A rektoriákra kibocsátott ifjak; A rektorokiil és praeccptorokul kibocsátottak 

 jügyzékcbe« sajátkezűleg jegyezték be neveikéi. Diószegi bejegyzése (55. lapon): »Dic 

 25 április 1784. Ego Sámuel Dinszegi designatus sum rector scholae reformatae 

 H.-Böszörmcnyiensis.<' (Debreczcni ref. főiskolai levéltárban.) 



*•* Bejegyzése a következő : »Spernit homo terras, altis volitatur in aiiris, nubi- 

 vagis, aer tollit ad astra globis.« (1784.) Bakóczi Endre küzlcsc. 



t A böszörményi rektor lizetéscről már 1714 — 171G-biil feljegyezte egyik rektor: 

 í.^nnyi sok szép keresetem volt, hogy ha eszem is lett volna hozzá, nagy gazdag- 

 ságot indíthatok vala. A rektori fizetés 1749ben : 50 frt. coquia (ház sorjában való 

 fözé.s) vagy 40 frt, 15 knhiil búza cs más naturálék. Diószeginek bizonyosan több 

 fizetése volt. A rektor 1806-ban már 400 frtot kapott. (A debreczcni kollégium és 

 partikiilái ez. munkáim 105. és 184. 1,) 



tt Series Stud. ez, kézirat. 

 . . ttt Debreczeni Prnt. Lap 1896. évf, 538, lap. 



