76 ELNÖKI MKGNVITÓ. 



voltak, közlük a debreczeni Csokonai-kör küldötteit és a Diószegi-rokonság 

 tagjait. 



Diószegi »Magyar füvészkönyv«-ének megjelenése a magyar bota- 

 nika történetében oly momentum, a melyet kellőleg ünnepelni és méltányolni 

 nemcsak érdemes, de illendő is. Hiszen ezzel a munkával indult meg a tudo- 

 mányos botanikának íiiagyar nyelven való mivelésc. 



Diószegi előtt is jelentek meg ugyan a növényekre vonatkozó 

 magyar munkák, így 157S-ban, mint legelső ilynemű magyar munka: I\I e 1 i u s 

 (Juhász) Péter »Herbarivm az faknac, füveknec nevekről, természetekről és 

 hasznairól. . .« s utána Beythe András, Csapó József és másoknak 

 hasonló czímű munkái. De e munkák, az akkori kornak megfelelőleg, a növé- 

 nyek orvosi hatásaira vonatkoztak csupán, tehát gyakorlati irányúak voltak, 

 s így a tudományt nem szolgálták. 



Jóval későbben -- 1702-töl kezdve — következtek K' i t a i b e 1 Pál nagy- 

 jelentőségű gyűjtései, a melyek Magyarország növénykincseinek gazdagságát 

 és sok tekintetben különlegességét mutálták ki. I)e K i t a i b e 1 munkái latin 

 nyelven megírva és gróf W a 1 d s t e i n (Ferencz, Ádám) állal igen díszes 

 kötetekben kiadva csak' egyeseknek voltak hozzáférhetők. 



K i t a i b e 1 és mások adataira támaszkodva és saját tudásukkal kibővítve, 

 írták meg azután Diószegi és Fazekas a magyar füvészkönyvet. IVIinl 

 elöljáró beszédjükben mondják, »azoknak számára, a" kik a növényeket ked- 

 vellik, és azokkal esmérkedni kivánnak<-, mert szerinlök »talán nints is ollyan 

 ember, a' ki ha meglát valamelly különös Fát, I'"üvet, vagy Virágot, annak 

 megnézésében valami gyönyörűségét ne találná és ne kívánná tudni minek 

 hívják azt«. Egyúttal pedig kijelentik, hogy könyvükben »a' plantáknak orvosi 

 haszna nints feltévcc ... és pedig azért, vhogy kétféle Tudományt össze- 

 zavarni mindenkor káros« . . . »Legyen hát — mondjak — ennek a könyv- 

 nek egyedülvaló tzélja a' plánták megesmértctése« . . . -Mert nem igaz az, 

 hogy az esméret gyönyörűségének tsak a' haszon volna a' rugója « . . . 

 -Maga az esméret terjedése és szélesedése az ember okos lelkében a' leg- 

 tisztább és nemesebb gyönyörűség-érzésnek kútfeje.- 



íme, ezekben az egyszerű szavakban a magyar füvészkönyv íróinak 

 egész gondolkozása, i7 Icnncs'^cl iiúnli diKe/lcn ^zereltie, és a mi a fő, 

 a tiidontúnynak ö)unagácrL való unviií-siiu-k Í)üuv:űUi van kifejezve. Ez 

 figyelemreméltó és jdentöségkljes. mert tudjuk, hogy ez az. a mi minden 

 tudományos haladásnak és a közművelődés gyarapodásának alapja. így tehát 

 a magyar füvészkönyv méltó arra, hogy a tudom;inyos botanika első magyar 

 hirdetőjeként ünnepeljük. Ki, kin Gvila. 



