AZ EURÓPAI CORISPERMUM ÉS CAMPHOROSMA FAJOK ANATÓMIÁJA. 



121 



A Camphorosina ovata és C. annua kérgének legbelsejében sűrűn egy- 

 más mellett sklerenchymatikus rostkötegek láthatok, melyek a Corispcniiuin-ok 

 külső bordáinak pótlására is vannak részben hivatva. Hasonlók találhatók a 

 többi Cuinpliorosina-k szárában is ; a C'. inouspcHaca-nál ezeket a pamatot 

 másnemű alkotású, szinten vastagfalú (olykor sajátszerű kollenchymatikus) 

 mechanikus sejtek kötik össze és egészítik ki teljes gyűrűvé. Az évelő fajok 

 sklerenchymatikus rostjainak fala jóval vastagabb, mint az egyéveseké. 



6. .4- edénynyaláhok. 



Az edénvnvaláb szöveteinek elrendeződésében a Corispennuin és 



7. ábra : A Camphorosnia oViit,i szárának keresztmetszete ; 75-szorüS nagyítással. 



Catnphorosma génuszok különálló typusokat képviselnek, melyek azonban, 

 mint már a bevezetésben kiemeltem, egyetlen alaptypusra, a Cheiwpodiaceac- 

 typusra vezethetők vissza. Eltéréseket észlelünk azonban még az egyéves s 

 az évelő Campliorosina-k között is. 



Az első typusnak legjellemzőbb képviselője például a Corispcnnum 

 nitidiun : keresztmetszetben a központi henger legnagyobb részét a nagy- 

 mennyiségű fatest tölti ki, míg bélszövet itt aránylag — szemben a többi 

 fajokkal — gyengébb fejlettségű. A fatestet kifelé többnyire teljesen zárt 

 háncsgyűrű övezi, míg belsejében szétszórva nagyobb számú háncsnyalábok 

 helyezkednek el. Ezek az intraxylaris háncsnyalábok rendszerint csak kisebb 



