AZ EURÓPAI CORISPERMUM ÉS CAMPHOROSMA FAJOK ANATÓMIÁJA, 125 



sokszor közel állanak ahhoz, hogy egymást kiegészítve, teljes gyűrűt képez- 

 zenek. Más esetben a szomszédos háncsövek ívszerü kapcsolat folytan egy- 

 mással összeköttetésbe lépnek s egy teljes spirális vonalat alkotnak, melynek 

 kiindulása az első — tehát legbelső — háncsnyalábnál van s tart a legkülső, 

 teljes kört képező háncsövig. E háncs spirális közeit azután faszövet tölti ki. 

 A Cdinplioyosina-k gyökerében a fát és háncsot váltakozó övekben 

 látjuk elhelyezve úgy az évelő, mint az egyéves fajoknál. Ezek az övek teljes 

 gyűrűket képeznek, legfeljebb a legkülső fagyűrű van itt-ott megszakadozva. 



C) A szár és a gyiikcr száUilú szi'meteinch kialakulása. 



Már a bevezetésben az irodalmi áttekintés kapcsán ismertettem a 

 Chenopodiaccac másodlagos edénynyalábszövetei kialakulásának főbb elveit, 

 mely szerint a másodlagos kambiumgyűrűk nem ügy, a hogy azt De Bary 

 képzelte, hanem normális dipleurikus kambialis működéssel hoznak létre kifelé 

 háncsot, befelé fát. 



Közelebbről tekintve a fejlődést, ha a fennebb már kifejtett okok alapján 

 mellőzzük a köztes szövet fogalmát, ügy az összes fajok növekedése — az 

 egyéves Cainphorosiita-k kivételével — ugyanazokra az elvekre vezethető 

 vissza. 



Ez utóbbiaknál az elsődleges nyalábok teljes kifejlődése után vagy 

 még annak tartama alatt, a normális módon az elsődleges bélsugarakban 

 keletkező másodlagos kambium teljes gyűrűvé egészíti ki a prokambiumot, 

 mely azután rendes módon befelé hadromot és libriformot. kifelé leptomot 

 hoz létre. 



A többi összes fajok másodlagos növekedése extrafascicularis kambium 

 fellépése által történik, melynek különböző helyeken és különféle mértékben 

 való megjelenése által jönnek létre a különböző tengelyszerkezetek. Kombi- 

 nálódhatik az e.xtrafasciculáns kambium fellépése azzal, hogy a növény bizo- 

 nyos ideig normális másodlagos vastagodással fejlődik s csak később áll be 

 az anomália. 



A fejlődés menetének részletezésére talán legalkalmasabb lesz a leg- 

 bonj'olultabb szerkezetű eset, mely a Coiispennntn-ok szárában látható. 

 Rendszerint még az elsődleges nyalábok kambiumának működése alatt 

 kifelé több ponton kambiumívek lépnek fel, melyek befelé fát, kifelé háncsot 

 hoznak létre. Ezek a kambiumívek némely esetben az elsődleges nyalábok 

 közé is illeszkedhetnek s ilyenkor interfascicularis kambium gyanánt szere- 

 pelnek. A másodlagos kambiumívek működésének megszűnte után vagy még 

 alatta is kifelé hasonló módon különböző nagyságü új kambiumívek fejlőd- 

 nek, melyek háncsot szintén csak egyes helyeken hoznak létre minden tör- 

 vényszerűség nélkül. A másodlagos kambiumívek többsége tangentialis irány- 

 ban helyezkedik el ; egyesek azonban radiális irányban való osztódásból 

 keletkeznek s ezáltal összekötik a különböző mélységben levő kambiumiveket. 

 A másodlagos kambiumíveknek úgy a radiális, mint a tangentialis irányban 

 egyaránt való fellépése sajátságos hálózatot hoz létre, melynek kifelé eső 



