22 



TUZSüN JÁNOS 



Első pillantásra a széndarab egész alakja valamely termést vagy i;uniót 

 sejtet. Hasonló alakú fosszilis képződmények leírásával tényleg találkozunk 

 is (pl. a BrachyphyUum insigiie Heer, és bizonyos tekintetben a Lcpidoslrohiis 

 termések), sőt a most élő CvcadL'a-k, Conifera-k és .4rűi;i\í-k termése is 

 kísérletbe hoznák a felületes meghatározót., annál is inkább, mert széndarabbal 



8. kép. 



és így tehát növényi maradvanynyal van dolgunk. Behatóbb megvizsgálás 

 után arra az eredményre jutottam, hogy daczára az analógiáknak, kövületünk 

 termés nem lehet, a további megliatározást azonban elhalasztottam, amíg alkal- 

 mam lesz azt nagyobb palaeobotanikai gyűjteményben újból megkisérleni. 



Ez az alkalom tavaly nyílt meg, 

 amidőn a berlini geológiai intézet és 

 bányászati akadémia gyűjteményét tekint- 

 hettem meg, amelyben a P o t o n i é .gyűj- 

 tései révén éppen a kőszén keletkezésével 

 kapcsolatos kérdésekhez igen szép sorozat 

 van meg. Ezenkívül pedig az álkövületek- 

 nek is gazdag sorozata található e gyűjte- 

 ményben. A berezeli széndarab mibenlétét 

 e kettő alapján sikerült is minden két- 

 séget kizárólag megállapítanom, amiben 

 P t n í é tanár és G o t h a n asszisztens 

 a legszívesebben kezemre jártak. 

 A berlini álkövületek közül való az a margateke, a melyet ott leraj- 

 zolva, a 9. sz. képen mutatok be. Ez Nietlebenből származik (Halle a. d. 

 Saale mellett). Keletkezése úgy magyarázható, hogy amikor még plasztikus 

 agyag volt, száradásnak volt kitéve, minek következtében felülete össze- 

 vissza repedezett, éppen úgy, amint az nagyban, az erősen kiszáradó 

 agyagtalajon tapasztalható. E repedések oldalt összeérve sokszögű oszlopokra 



9. kép. 



