NÉHÁNY EN'ONYMUS PÁRÁJÁNAK HISZTOLOGIAI FEJLŐDÉSE. 



13 



Nemcsak a kereszt, hanem a radiális hosszmetszeten is ívalakú a phcl- 

 logen. Úgy hogy az E. vcnncusa paracambiumát e^y elliptikus, homorú fenekű 

 teknőhöz hasonlíthatjuk, amely legerősebben osztódik közepén, míg a szélek 

 felé működése lassúbb lesz. 



A másodlagos növekedéssel ezek a bibircsek folytonosan szaporodnak, 

 de egyszersmind hamar le is válnak. 



Minthogy a paracambium a bibircsek közötti epidermiszben is folytató- 

 dik, csakhamar a többi Evonymushoz hasonlóan itt is kialaknl a phcl- 

 logen gyűrű. 



A kéreg anatómiai vizsgálatánál láttuk, hogy az E. vcrrncasa-nál is van 



7. kcp. Evonyiniis vernu'osu parabibircsc l'elülcti nézetben ; az epidermisz-liez csatla 

 kozó phellogen-nel, plilobaphene tait.ilinú sejtekkel és szájnyiKissal. '*>"/i. 



négy borda, melyeknek lefutása megegyező a levélállással. Felmerül tehát 

 az a kérdés, hogy itt miért nem alakul meg a négy lécz, vagy legalább a 

 parabibircsek miért nem követik a borda lefutását ? Erre a kérdésre a borda 

 fölépítését szem előtt tartva a következőképpen felelhetünk. Láttuk, hogy para- 

 lécz csak akkor fejlődik ki, ha a szár erősítésére a coUenchymás léczekben 

 stereidák voltak. Jelen esetben semmi erűsebb mechanikai berendezés nincs, 

 s így a másodlagos vastagodásnak csak az igen gyenge coUenchyma és a 

 sejteknek nagyobb száma állná útját, ha az ebből származó akadályt a hor- 

 dák alatti tág üregű parcnchyma sejtek le nem rontanák. 



