2 HOLLENDONNER FERENCZ 



magvaruzza, hogy azok és a köztük lévő mélyedések azért keletkeznek, mert 

 a pára kezdettől fogva nem egyenletesen fejlődött. De Bary ezen állítását, 

 úgy látszik, csak a pára külső megjelenésére alapította, de az egyes eseteket 

 külön-külön nem vizsgálta. így került azután az Evoiiyinus europaea, az 

 (Uiiins campcslris és Acer caiiipeílris-se\ egy sorba, habár az előbbi a két 

 utóbbitól élesen különbözik. Amíg ugyanis az Uliiiiis caiiipt'slris-en és az 

 Aci-r cainpcslris-en tényleg a De Bary-tól leírt módon történik a paraléczek 

 kialakulása, addig az E. eiiyopaea-n egészen mások a viszonyok. Ott a léczek 

 száma határozatlan és a felületen bárhol kialakulhatnak, itt a szám mindig 4 

 és a kialakulás csak az előre kijelölt — előre jelzett — helyen történhetik. 



De Barynak ez a nézete átment az irodalomba is, úgy hogy 

 .1. Moeller külön nem is vizsgálta az E. cinopaca-t, hanem hivatkozik 

 De Bary-ra és vizsgálatait folytatja az E. obovata, E. lalifoUa és E. verni- 

 í-osö-fajokon. Az E. obovata-X anyag-hiány miatt nem vizsgálhattam meg, a 

 másik két fajra azonban én is kiterjesztettem vizsgálataimat, mert Moeller 

 mindössze csak a phellogen keletkezésének helyét és idejét állapította meg, 

 de a részletes fejlődéstannal nem foglalkozott. 



Az Evonymusok közül — a para-fejlődést tartva szem előtt — leg- 

 gyakrabban az E. verntcosa nevével találkozunk. Abban az irodalomban 

 ugyanis, amely a lenticelláról szól, sokszor felmerült az a kérdés, hogy az 

 E. vernicosa parabibircsei lenticellák-e. E kérdést végre Stahl dönti el,' a 

 mikor De Bary-tól kapott készítmények alapján sikerült megállapítania, hogy 

 ezek »a kéregparenchymának paradudorai és eltéróleg a valódi pl. Sambucus 

 lenticelláitól, nem a szájnyílás alatt keletkeznek-. 



\'izsgálat tárgyául az E. europaea, E. atropitrpurea, E. Bnngeana, 

 E. latifolia, E. japonica, E. vernicosa, E. nana és E. radicans szolgáltak. 

 Dolgozatom a »Kir. József-müegyetem« növénytani intézetében készült és a 

 vizsgálati anyagot dr. M á g o c s y - D i e t z Sándor tud. egyet. ny. r. tanár 

 és növénykerti igazgató úr volt szíves rendelkezésemre bocsátani, amiért 

 köszönettel tartozom neki. Ugyancsak köszönöm Klein Gyula műegyetemi 

 ny. r. és dr. T u z s o n János tud.- és műegyetemi m. tanár uraknak, hogy 

 munkámban támogattak és tanácsaikkal, útmutatásaikkal segítették vizsgá- 

 lataimat. 



Az említett £ro;n'/;iií.';-fajok párája között mar szabad szemmel való 

 vizsgálás által is nagy különbségeket találunk. Az E. enropaea-n a négy 

 paralécz több milliméter magasságra emelkedik ki és közöttük az epidermisz 

 évekig ép, sértetlen marad. Ugyanezt mondhatjuk az E. alropurpurea-vó\ is, 

 amelyet némelyek az E. europaea varietásának tartanak. Az E. Buiigeana-n 

 a négy paralécz igen gyenge és csak idősebb ágakon található meg. A para- 

 léczek közötti felbör (epidermis) nem marad sokáig ép, mert a léczek között is ki- 

 fejlődik a pára, amely kisebb-nagyobb foltokat képez. Az E. hi/ifolian 

 hiába keressük a 4 léczet. helyette az egész felületen megjelenik a pára, 



• liot. Zeit. XXI. OlG ulti. 



