104 LENGYEL GÉZA 



A többiek mellett ezekkel a fajokkal foglalkozom behatóbban, nemcsak 

 a most említett szempontokból, hanem azért is, mivel az irodalom úgyszól- 

 ván sehol sem érinti őket. 



A Chc-nopodiaccae egyike azoknak a kevésszámú kétszikű családok- 

 nak, melyeknek szerkezete már az anatómia zsenge korában magára vonta 

 a búvárok tigyelmét. Már a XIX. század első tizedében, tehát az anatómiának 

 még a sejt kellő megismerése előtt való korszakában, megemlékezik Link' a 

 Chenopodiaccae tengelyszerkezetének sajátos alakulásáról. A hetvenes évekig 

 De B a r y munkájának megjelenéséig szintén többen [Regnault, ünger, 

 Van Tieghem, Schacht, .Sanio stb. | foglalkoztak ezzel a targygyal, 

 a nélkül, hogy a kérdés mélyebb megvitatásába bementek volna. Az első 

 azonban, ki a Clieiiopodiactfuc szállító szövetei elhelyezkedésének sajátos 

 alakjait rendszerbe, typusokba szedni s azt fejlődéstanilag megmagyarázni 

 igyekezett, 1 ) e B a r y volt. 



De Bary" a Chenopodiacfae s a. rokon Amarantaceac, Nyctaginaceae, 

 Mesatnbryautht'uiaccac tengelye anatómiai szerkezetének megértetésére 4 typust 

 állit fel. 



Az első typusnál a szárban elsődleges nyalábgyúrű, a gyökérben elsőd- 

 leges axilis nyaláb foglal helyet ; mindkettőnél a kambium normális módon 

 működik. Bizonyos idő multán azonban beszünteti tevékenységét s helyébe 

 a kerületen sukcessziv módon centrifugális irányban új működő, majd mű- 

 ködésében sorban kialvó kambiumgyűrűk jönnek létre, a melyek mindegyike 

 befelé egy-egy edénynyalábkört fejleszt. Ide sorozza De Bary az összes 

 idetartozó növények gyökereit. 



A második typusba a szárak egy része tartozik, a hol szintén először 

 primer nyalábkör van, mely levélnyomnyalábokból és olykor köztes nyalá- 

 bokból áll. Még az elsődleges koUateralis nyalábok képzése alatt .i háncs- 

 részek külső széle körül egy e.xtrafascicularis kambiumgyűrű fejlődik, mely 

 azután állandóan működik s befele váltakozva koUateralis edénynyalábokat s 

 köztes szövetet hoz létre, kifelé pedig — de nem mindenütt — csekély 

 mennyiségű kemény háncsot. 



E két főtypus között De Bary két átmeneti typust különböztet meg. 

 A harmadik typusban ugyanis az első mód szerint fejlődő kambium e.xtra- 

 fascicularis része állandóan működésben marad s így ebben a másodikat 

 követi. 



A negyedik typus tagjainak eleinte normális primer nyalábgyűrűjük és 

 normális másodlagos vastagodásuk van, később azonban a második typus 

 szerint növekednek. 



* I. i n k : Gniiidlehren der Anatnmie und l'hysiologie Jer l'llanzen , Gottiii- 

 gen, 1807. 



" De Bary: Vergleicheiide .Aiiatomie der \'egctatíonsorgaiie dei l'lianerogamen 

 und Farne. 



