110 LENGVEL ÜÉZA 



also lapon szakad meg a palliszádszövet, s a felső oldalon összefüggő sort képez, 

 a levél felső harmadában pedig a levél egész kerületén egy összefüggő palllszád 

 övet találunk. A Corisperuiuin cancsccns, C. liyssopifoliiim és C. iittí'tincdiuin 

 levelén a palliszádszövet felül és alól hasonló kiképzésű ugyan, de mivel ezeknek 

 jól kiemelkedő főerük van, az edénynyaláb felett és alatt másként alakulnak 

 meg a szövetek. Hasonló viszonyokat mutatnak a Cainp/ioiosiiia-k is ; ezek 

 sorában az egyéves fajokon felül teljes sorú asszimiláló szövet fejlődik. 



A levelek szövetcinek imént vázolt viszonyából kitűnik, hogy kivált a 

 Coiispcrmuin iiilidnm-on határozott törekvést látunk olynemű hengeres levél- 

 szerkezet felé, mint a minőt a Clunopodiaccac-Saholcac csoportjában észlel- 

 hetünk. Még inkább áll ez a megfigyelés a C'a;;i/'/ío;os;)ic;-fajokra nézve, a 

 hol az oldalerek elrendeződése folytán határozott közeledést észlelhetünk a 

 radiális levélszorkezet felé. Elősegíti ezt a törekvést a koncentrikus fekvésű 

 víztartó szövet s az e körül sugarasan elhelyezett oldalerek. 



A levelek oekologiai viszonyair.T nézve két berendezkedés! elvet látunk 

 e csoportban megvalósulni. A Corispiiiiiiiin iiitidniii, C. canesccus, C. iiitcr- 

 lucdiiiiit, C. Iiyssopifoliiiiii, Caiiipliorosmű anniia. C. iidhcnica, C. pcreiinis s 

 az igazán tiszta halophyta C. ovala levelének közepén fejlett víztartó szövetet 

 találunk, melyhez a Caiiiplioros>iia-fa]okon még víztartó hypoderma is járul. 

 Rendkívül fontos ökológiai szerepe van ennek a berendezkedésnek a halo- 

 phyta s ezeknél a napnak legerősebben kitett helyeken tenyésző .xcrophyta- 

 fajoknál annál is inkább, mivel a Corispeniumi -ok epidermiszéi csak nagyon 

 gyönge és vékony kutikula borítja, mely így alig szerepelhet védelmül a 

 fölösleges kipárolgás ellen. A vékony kutikulához járul még a Corispennum-ok- 

 nál az a xerophyta életmóddal homlokegyenest álló berendezkedés, hogy a 

 szájnyílások nem bemélyedtek, mert alig vannak az epidermisz sejtek 

 felszíne alatt. Ezekkel áll a fejlett víztartószövet korrelációban ; hasonló 

 szerepet gyanítok a Coiispcniitnn iiitidniii rendes epidermisz sejtjei között 

 izoláltan vagy összefüggően megjelenő feltűnő nagy, a rendesnél olykor 

 5— 6-szor akkora sejteknek, melyeknek befelé eső fala a víztartalom folytán 

 erősen ki van duzzadva (3. ábra'). A belső víztartót mutató typust, mint 

 már fennebb említem, megtaláljuk a felsorolt Cainphoiosinák levelében is, de 

 legkifejezettebben a halophyta Caiiiphujosnia orala levelében, míg a többiek 

 mar mechanikus elemeket is tartalmaznak. Ezzel szemben a tenger közelében 

 levő sziklákon élő Cainphoiosuia tiwiispdiiica levelében a szöveteknek mecha- 

 nikus szerepre való alakulása tűnik szem elé, a mennyiben nemcsak a levél 

 belső szövetei, hanem még az asszimiláló szöveteknek egy része aránylag 

 erősen megvastagodott falú. 



A következőkben most már részletesen ismertetem a levél szöveteit, 

 nevezetesen: 1. az epidcniiisst a. vele összefüggő mechanikus elemekkel, 2. a 



* Egyes rajzok készítésénél való szíves segítségükért Hoffmann ."^lice 

 kisasszonynak és Spcrgcly Béla úrnak tartozom köszönettel. 



