IRODALMI ISMIiliTETŐ. 09 



iiniiiocephűlus Dksf. fZthinkű/, Daclylis gJomoala L, .s.<;i. lobaUi Drkjkr 

 IHnhulfsfiiydü]. 



A mi a bennünket érdeklő adatokat illeti, nagy részük ismeretes, azonban 

 egyik-másik a formákig menő pontos meghatározásával adatul is szolgálhat. 

 Gypsophila fLiüigiala L. helyébe azonban (1. arcuaria \V. K. teendő ; a 

 báziási Phh-um Micliclii All. pedig minden bizonynyal Phlciim moiilanum 



<'. ICOCll lesz. I.EN(,VKL GÉZA. 



Ferencz Áron : Az Arislulocliia Clfniatilis s~<iftilaiuiró! is clieiniájárnl* 

 (Gyógyszerészi Hetilap, 190G. évfolyam, 43 — 48. szám.) 



Szerző művéből, de kivált az ahhoz csatolt irodalmi összeállításból azt 

 a benyomást szereztem, hogy úgy az általános anatómiai forrásmunkákban, 

 mint az Aristolochiák specziális irodalmában nincs meg a kellő jártassága. 

 A jól ismert és gyakran idézett lErdészeti növénytana és a > Magyarország 

 virágos növényei •< czímü nagy munkák szolgálhatnak ugyan különféle czélokra 

 forrásmunkákul, de hogy az Arislolochio CUmalilis anatómiájához és 

 chemiájához volnának használhatók, abban bizonyára maguk a szerzők is 

 kételkednek. Nem áll módomban itt felsorolni az általános irodalmat, de a 

 specziálisból mégis szükségesnek tartom a szerző figyelmét kettőre felhívni : 

 nevezetesen Solereder kitűnő művére: »Beitr;ige zur vergleichende Ana- 

 tomie der Aristolochiaceen«, s IManchon éppen pharmacobotanikai jellegű 

 nagy munkájára: »Les Aristoloches <. Nem folytathatjuk tovább ezt a felsoro- 

 lást, de már az eddigiekből is látható, hogy a szerző nem éppen a legszeren- 

 csésebb anatómiai tárgyat választotta, mert a kitűnő elődök után nem remél- 

 hető, hogy másba, mint ismétlődésekbe, bocsátkozhatik. 



Szerző a külső morfológiai viszonyok tárgyalása után sorra veszi a 

 levél, szar, gyökér és termés anatómiáját. Terminológiai vitákba nem bocsát- 

 kozom, de a következetesség is hiányzik a dolgozatból. Egyszer szájnyílásról, 

 máskor szájacsról hallunk; különös azt is olvasni, hogy a » felső hámot egy 

 sor epidermiszsejt alkotja*. Közönséges dolgokról, mint a pallisad vagy a 

 zárósejtek chlorophyllum-tartalmáról megemlékezik a szerző, de nem hallunk 

 a cuticuláról, a Icvélnyalábok s hüvelyeik viszonyairól, szintúgy a szár 

 edényeinek vastagodásáról, perforácziójáról, a nyalábok lefutásáról. A mi 

 különben nem hiány, mert annál jobban megismerhetjük azokat Solereder 

 fenlemlitett művéből. Szerző alig hogy érinti az Aristolochiaceákra oly 

 jellemző váladéktartókat ; úgylátszik, nem ismerte fel azok jelentőségét. Sőt 

 egyenesen elkerülte figyelmét az Aristolochia Clematitis felső epidermiszében 

 s a pallisádban előforduló elkovásodott falú sejtcsoportok. 



A mag szerkezetének leírása homályos és tökéletlen ; de különben is 

 ezt a részt Solereder már nagy gonddal és részletességgel feldolgozta. 



A chemiai részszel sem foglalkozom e helyen, szintúgy annak az 

 érdekes véleménynek mérlegelésével sem, mely a növénynek antiseptikus 

 hatást tulajdonit. Lenüvki. Gkza (Budapest). 



* Dolgozat a kolozsvári F. J. Tudomány-egyetem gyógyszertani intézetchöl. 



