A SISAKVIRÁGNEMZETSÉG RENDSZERK. SYSTEMA ACONITI GENERIS. 139 



I. Subgenus : Gymnaconitum. 



Ide csak egy faj való, a mely Stapf szerint egynyári, míg az összes 

 többi fajol-: évelők. Alaktanilag és anatómiailag is eltér ez a faj a többiek- 

 től és míg a többi fajoknak 3 — 7 tliszős terméscsoportja van, ez a faj 

 S — 12 tüszővel bir. 



II. Subgenus: Tuberaconitum. 



Ebbe a csoportba azok a sisakvirágfajok tartoznak, a melyeknek föld- 

 alatti szára kétéves gumó. Ez a gumó minden évben megújul s fejlődése 

 teljesen olyan, mint bizonyos orchisgumóké A tüszők száma 3—7. A levelek 

 kerülete többé-kevésbbé ötszögletií. 



Stapf Napelliis néven említi ezt a csoportot, amje ezt a nevet de ('an- 

 dolle már más értelemben foglalta le, azért én új nevet adtam neki. 



III. Subgenus : Paraconitum. 



Ennek az alnemnek a fajai gyökértörzszsel birnak, a mely korlátolt 

 növekedésű. Jellemző erie a csoportra az, hogy míg az előbbeni alnem fajai 

 a jegyekben rendkívül ingadozók, addig ezek a fajok nagyobbrészt állandósult, 

 rögzített jegyekkel birnak. Igen nevezetes továbbá erre a csoportra az, hogy 

 a rhizoma egy bélbeli és egy kéregbeli roncsoló paragyíírű segítségével, a 

 melyek az interfascicularis sugarak mentén összetüremlenek és összeolvadnak, 

 hálózatosán összefüggő oszlopocskákra bomlik szét és pedig úgy, hogy az 

 egész gyökértörzsnek csak a másodlagos szövetei maradnak meg. 3 tüsző. 

 A levelek kerülete inkább veseszerü. 



Stapf Lycoctoniim néven foglalja egybe ezeket a fajokat, de én ezt a 

 nevet sem tarthaltam meg, mivel de Candolle már régebben más érte- 

 lemben foglalta le. 



A liárom alnemzetség közül a Tiihci dcouitiiin a leggazdagabb fejlett- 

 ségű. V.zi a subgenust a (ioris adta anatómiai csoportosít;is alapján 3 sec- 

 tióra bontottam, az egyes sectiókat pedig részben anatómiai, részben pedig 

 alaktani jegyek szerint subsectiókra bontottam szét. 



A régebbi rendszerek ezzel az újabbal nem egyeztethetők meg, mert 

 azok vagy tisztán a sisak alakulata, vagy a mézelőlevelek alakja alapján 

 készültek, s így egészen másnemüek, mint ez, a melynek alapját Stapf 

 vetette meg. o ugyan megtartotta a régi neveket, de teljesen más tartalmat 

 adott nekik, mint a milyennel azok bírtak, így azután rendszerében az is 

 előfordul, hogy egyazon nevet használja a sectio és a subsectio megnevezésében. 



Az a rendszer, a melyet ezek alapján összeállítottam, s a mely szerint 

 a fajok leírását ebben az ö.sszeállításban csoportosítottam, a következő : 



