124 RAPAIC8 RAYMUND 



feketék. Simonkai ama megjegyzése,' hogy az A. vulgáris 

 magvai rőtszinúek, herbáriumban megtöppedt, éretlen vagy leg- 

 alább is nem teljesen érett magvak alapján íródott, mert az 

 érett A. vulgaris-mdig'vsik éppen olyan feketék, mint minden 

 más akvilégia magja. Az sem felel meg a valóságnak, hogy a 

 magvak fényes vagy fénytelen feketesége tekintetében lenne 

 különbség egyes fajokban. 



A szőrök mindig egysejtűek és vagy tartalmaznak mirigyes 

 váladékot, tehát mirigyszőrök, vagy pedig ebbeli funkcziójukat 

 már elvesztették és így váladék nem található bennük. Egyes 

 fajokat csupasznak írtak le ismertetőik, mint például az A. sibrica-t, 

 de még ezeken is található néhány, teljesen degenerált szőr ; 

 más fajok többé-kevésbbé szőrösek, sőt egyes alakkörökben 

 olyan alakok is akadnak, a melyeket tetőtől-talpig fényesen csil- 

 logó mirigyszőrök borítanak. 



3. Az akvUégiák rendszere. 



Az akvilégiákat legelőször tulajdonképen Baker foglalta 

 rendszerbe, mert az, hogy M orrén magánrajzában földrészek 

 szerint csoportosítja az egyes fajokat, nem minősíthető rend- 

 szerezésnek ; ezt különben három csoportján belül Baker is 

 megteszi. 



Baké r-nek alapul a virág nagysága szolgált és e szerint 

 megkülönböztette a Micranthae (a kinyílt virág átmérője 2"5 — 

 3'8 cm), Mesanthae (a kinyílt virág átmérője 5 cm) és Macranthae 

 (a kinyílt virág átmérője 6'3 — 7"6 cm) szekciókat. 



Hogy ez a beosztás mesterséges, a mennyiben ennek alap- 

 ján a fajok rokonsági \dszonya nemcsak hogy kifejezésre nem 

 jut, hanem ellenkezőleg kevésbbé rokon fajok kerülnek egymás 

 mellé és viszont közel rokon fajok különböző csoportokba, bizo- 

 nyítani nem szükséges. Ámde más hibája is van ennek a beosz- 

 tásnak, az tudniillik, hogy teljesen Idvihetetlen. Mentől több 

 akvilégia áll rendelkezésünkre, annál inkább változik az a szám, 

 a melyet a különböző mérések középső értékeként meg kell álla- 

 pítanunk. De meg azután mit csináljunk azokkal a fajokkal, 

 a melyek mind a három csoportba tartozó virágokat mutatnak 

 fel, mint például az A. vulgáris ! 



Baker rendszerét, ha ugyan ennek egyáltalában nevez- 

 hető, B r b á s kísérletté meg átdolgozni. Rendszere a főbb voná- 

 sokban a következő : 



I. Subscaposae. 



1. Orthocentrae, 



2. Campylocentrae. 

 II. Elatiores. 



A) Brevicornes, 



B) Vulgares. 



1 En. FI. Transs. (1886) 58. 



