8IM0NKAI L. 



Símonkaí L.: Hazánk és az Adria északkeleti mel- 

 lékeinek őshonos valamint honosított ,^Ri be s*^- fajai 



és azok fajváltozatai. 



Synopsis specierum generís ,^Ríbes^% ín Hungária ínque dítione 

 Adríae septentríonalí-oríentalis, — spontanearum caltarum-que.] 



Bibes L. Gen. plánt. 1752, — ex L. Spec. 1753 Tp. Aiic- 

 torum et p. 200. 



[Ribiszke, Ribizli, Piszke, Pöszméte, Köszméte, Egres. Füge.] 



Európa, Észak-Afrika, Ázsia, Észak- és Dél-Amerika ős- 

 honos cserjéi, mintegy 152 fajjal és számos fajváltozattal meg 

 alakkal. 



Leveleik csavaros állásúak, kifejletten pálhátlanok, (némely 

 fajuk elsőd fejlődésú levelei azonban pálliások), egyszerűek, többé- 

 kevésbbé karélyosak, ritkán mélyebb beszabdalásúak. 



Virágaik többnyire ötös-^ ritkábban négyes-tagualc. 5, (rit- 

 kán 4) porzójúak, ugyanannyi szirmúak, 2 bibéjűek, 5 hasábú, 

 felső-állású csészével, meg az annak belső párkányából eredő 

 5 szirommal. Szirmaik a csésze hasábjainál rendszerint kisebbek. 

 Virágaik ivarossága szerint két főcsoportra oszlanak, ú. m. a 

 Monoclinia és a Diclinia csoportra. 



A Monoclinia főcsoportba tartozó fajok virágai szabály- 

 szerűen kétféle ivarúak (Lásd 4. és 5. ábrát), vagyis ezeknek 

 valamennyi cserjéjén csupán oly virágok fejlődnek, a melyeknek 

 a vaczokkal összenőtt alsóállású maghona felett vaczokkorong 

 (discus epigynus) lapul el és a melyeknek e vaczokkorongja felett 

 termékenyítő porú porzók és 2 fogamzós bibe található. A Dicli- 

 nia főcsoportba tartozó fajaik virágai, — noha mindenikökben 

 látunk porzókat és két bibét, lényegben véve mégis porzós-Mt- 

 lakiak (andro-dioicia) : egyik cserjéjükün ugyanis csupán olyan 

 virágok fejlődnek, a melyeknek vannak termékenyítő porú kifej- 

 lett jjorzóik, — de nincs maghonuk (c?. 2. ábra, különösen a 

 h rajz); másik cserjéjükön ellenben csupán olyan virágok (?. 1. 

 ábra), a melyeknek világosan meglátszik az alsóállású mag- 

 hona, a melyből megkötődés után hogy ó-termést érlelnek, — 

 de porzóik meddők, vagyis termékenyítő virágport nem igen 

 érlelnek. 



Termésük bogyó. Virágaik és bogyóik többnyire fürtösek 

 (1 — 4. ábra), kevesebb fajuknál magánosak, vagy pedig 2 — 3-ával 

 állók. Bogyójuk 1-odvú, odvának falához két átellenes mag- 

 léczen, köldökzsinegével számos mag van odaerősítve (1. ábra). 

 Magvuk külső héja leves, belső héja pergamentszerü. Apró, 

 hengerded kétszikű csírájuk, a húsos magfehérje köldöki csúcsába 

 van rejtve (1, ábra e, f). Viráguk kocsána-tövén mindig fejlődik 

 egy almurva (bractea), melyet a magános virágú Grossularia 



