HAZÁNK ÉS AZ ADRIA ÉSZAKKELETI „RlBEs" -FAJAI ÉS AZOK FAJVÁLTOZATAI 3 



szakasz fajainál murvagallér helyettesit ; egyes fajaik virág- 

 kocsána tetején, közvetlenül a maghon alatt is fejlődik néha 

 1 — 2 fehmirva (prophyllum). 



A Ribes génusz 152 faja közül, Janczewski: „Mono- 

 graphie des Grosselliers. 1907." czimü műve 271 lapja szerint 

 46 faj északamerikai, 40 faj délanierikai honosságú, 19 faj pedig 

 kerti származású hybrid. Janczewski e kiváló és a Rihes-ek 

 ösmeretére manap elsőrangú forrásul szolgáló műve szerint tehát, a 

 szabad természetben kialakult 133 Ribes faj közül 86 faj, vagyis 

 az absolut többség amerikai honosságú. Európa, Északafrika és 

 Ázsiára marad e szerint 47 őshonos faja a Ribes génusznak. Ezek 

 közül csupán 9 faj az Eurőj)ában (részben Északafrikában — is) 

 őshonos, de ezek néhánya is terem vadon Ázsiában, mert Ázsiá- 

 nak 45 őshonos faja van. Janczewski szerint Európa (Észak- 

 afrika) területének szorosan véve, csupán 4 endemikus faja volna, 

 ú. m.: a R. alpinum L. ; R. multiflorum Kit; R. vidgare Jancz. 

 (R. hortense H e d 1 u n d et jB. Kitaibelii D ö r f 1 e r.) és a R. sar- 

 doum M r t e 1 1 i ; én a R. grossularia L. fajt ötödikül fűzöm 

 hozzájuk. Ezek az endemikusaink, — a Ribes sardoum-ot, ezt a 

 szardíniái különlegességet kivéve, a melyet nálunk sem kultivál- 

 nak — , itt Európában fejtik ki alakkörük fajtáit s azok változatait. 

 A Ribes urceolatum T a u s c h, a melyet a R. petraeum X multiflo- 

 rum kerti hybridjének vélnek, oly annyira hasonló a Ribes mul- 

 tiflorum Kit.-hez, hogy a tüzetesebb balkán vidéki kutatók előtt 

 nyitva áll még annak a bebizonyítása, hogy a R. urceolatum 

 T a u s c h, talán csak fajtája a R. multiflorum K i t.-nek. A Ribes 

 vulgare a) sylvestre és b) hortense L a m. manap legalább is két 

 faj név alá foglalandó: a R. Kitaibelii Dörfler és a R. hor- 

 tense H e d 1 u n d fajnév alá. Ez utóbbi név alá sorakoznak a 

 mi kerti ribiszkéink számos változatai. 



Hogy a Ribes alpinum L. délibb Európa alpesi vidékein át- 

 idomul a var. Scopolii (H 1 a d n.)-vá, másrészt a R. ISenneni (P a u) 

 fajváltozattá a Pyrenaeusok vidékén, meg a R. pallidigemmum 

 S i m k fajváltozattá az Adria mellékének Karszt- havasain : azt 

 alább fejtegetem. Ugyancsak alább fejtem ki, hogy hazánk dél- 

 vidéki, a Balkán-félszigettel határos részein olyan, az északi Bal- 

 kán-félszigetet is jellemző piszke terem, a melyet Ribes hunya- 

 dense néven meg kell különböztetnünk. A Grörögországi „Ribes 

 grossularia Boiss fi. orient. II. 815." — non L., pedig, a 

 melynek jellegzéséül szolgáljon ez a diagnosis : ,,R. grossularia 

 foliis parvis, dense albido-villosis, inmixtisque glandulis vestitis, 

 inciso-lobulatis. In subalpinis Graeciae (HeldrI)" = Ribes grae- 

 cum Simk. 



Hazai vadon termő Ribeseink termései, főkép a savanykás 

 Ízűek, a turisták kedvelt üdítő vadgyümölcsei. Kérteinkben első- 

 sorban a konyhai használatra fontos Ribeseket termesztik; de 

 termetes, szép növésükért és színesen festői, sokáig virító virág- 

 zataikért díszkerteinkben az idegen földi Ribeseket is meg- 



1* 



