TUZ80N J. : PAX F. „GRUNDZÜGE DER PFLANZENVERBREITUNG* 4 Ív 



Tuzson J.: Pax F. ,,Grund2üge der Pflanzen- 



verbreítung ín den Karpathen. II. Bd/^ czímü 



munka kritikai méltatása. 



A munka második kötetét teszi P a x-nak ugyané czím alatt, 

 ezelőtt 10 évvel megjelent munkájának és egyúttal specziális részét, 

 melyben az I. kötet általános fejezetei részletes adatokkal vannak 

 megvilágítva. 



Pax ügy az első kötet megjelenése előtt, mint azután is számos 

 kirándulást tett a Kárpátoknak úgyszólván összes részleteibe és így 

 eredeti adatai mellett, magyar flórára vonatkozó irodalom adatait is 

 autopsia alapján foglalta össze nagyszabású müvébe. 



A munka első részének 1. fejezete a Kárpátok környékének harmad- 

 kori flórájávalíoglalkozik. Ez a fejezet Unger, Stur, ytaub, Ettings- 

 hausen, Andrian s mások adatait, valamint a zsilvölgyi és Nagy- 

 szeben környékén gyűjtött növénykövületekre vonatkozólag magának 

 P a x-nak eredményeit tartalmazza. 



Különösen behatóak a hegyaljai felsőmiocénkorú rétegekre, a 

 Zsilvölgyre és Nagyszeben környékének harmadkori flórájára vonatkozó 

 fejtegetései, a melyekre a legtöbb adat állt a szerző rendelkezésére. 

 A Nagyszeben környékére vonatkozó rész pedig eredeti közlés, mely 

 a nagyszebeni múzeumban levő anyag alapján, Andra, Ackner, 

 Hauerés Stache, Schweinitz és Stur adatainak revízióját, 

 de eredeti leírásokat is tartalmaz és ezek közölt egy új fajnak, a 

 Mahonia stenophylla-nak leírását is. 



A 2. és 3. fejezet szintén palaeophytologiai adatokkal foglalkozik, 

 nevezetesen a Kárpátok praediluviális, illetőleg posttertiaer flórájával, 

 melyek során a gánóczi, ratnóczi, szliácsi, fehérpataki, szepesváraljai, 

 Upóczvölgyi, borszéki és feleki fiatal lerakodásokban előforduló növények 

 vannak tekintetbe véve. 



Ez adatokból rajzolja meg szerző a Kárpátok mai flórájának 

 kibontakozását a harmadkortól kezdve, minek fő mozzanatai gyanánt 

 a következőket emeli ki. A Kárpátok környékén előforduló fosszilis 

 növénymaradványok majdnem kivétel nélkül a miocén felső rétegeiből 

 valók és olyan flórákra vallanak, a melyek, — a mai flóra viszonyaiból 

 ítélve, — a mai mediterrán klímáját igényelték. E mellett trópusi csopor- 

 tok képviselői, mint Podogonium és Ficus sem hiányoztak, a melyek- 

 hez a Munkács mellett, a Zsilvölgyben és Dolmány mellett előforduló 

 pálmák is csatolandók. Legtöbb vonatkozás tehát e fosszilis flórákat 

 a mai mediterrán flórához, ezenkívül azonban Északamerika, Közép- 

 ázsia hegyvidéke és Keletázsia flórájához fűzi. 



A diluviális jégárak ezt a flórát lényegesen megváltoztatták, 

 egyes génuszok, mint Callitris, Smilax, Myrica, Flatanus, Liquidamhar, 

 Cercis, Pistacia stb. lejebb szorultak és fenmaradtak a Földközi-tenger 

 környékén ; mások, mint Castanea és Zelkova a pontusi tartományok- 

 ban. Egyesek pedig, mint Glyptostrohus, Lihocedrus, Taxodium, 

 Sequoia stb. Európa flórájából egészen eltűntek. A mai mediterrán 

 flórával tapasztalható vonatkozások nyilvánvalóvá teszik, hogy egyes 



