AZ ALYSSUM ARDUINI SZÁRÁNAK ANATÓMIÁJÁRÓL 39 



körülbelül 8 — 9 éves példányban is még mindig megtalálható az 

 elsődleges kéreg. 



A virágzó szárban a szövetek elrendeződése megegyezik 

 Vrba leírásával. Itt megvan a kétféle főtípus, még pedig az alsó 

 internodium-ban a liirritis (tágabb értelemben) a felsőbb szár- 

 tagokban pedig a Cocldearia-úpxis ; az előbbinél a cambium 

 teljes gyürü és nem hoz létre bélsugarakat, az utóbbinál^ „az 

 erősitőgyürű váltakozva edénynyalábokból és primár prosenchymá- 

 ból áll, mely az izolált cambium mellett vagy egyáltalán nem, 

 vagy csak gyengén erősbül meg, vagyis megmarad mindig a 

 a primár erősítő gyűrű. A kemény háncs hiányzik, vagy igen 

 gyenge". 



Vrba „lehetetlennek" tarija, hogy e két típus úgy menne 

 át egymásba, hogy az interfascicularis cambium a primár pro- 

 senchymából alakulna meg, hiszen akkor az osztódásnak már 

 állandósult szövetben kellene fellépnie. Vizsgálataim arra az 

 eredményre vezettek, hogy az interfascicularis cambium nem 

 is a már elfásodott prosenchymából. hanem a felette lévő peri- 

 cykel-ből alakul meg. A mikor ugyanis a fascicularis cambium 

 már annyi fát hozott létre, hogy a cambium egyenlő magas- 

 ságban áll a prosenchyma külső szélével, akkor a pericykelnek 

 a fascicularis cambiummal egyenlő magasságban lévő sejtsora 

 is osztódik és így lassan kész lesz a teljes cambium-gyűrű, 

 mely ellentétben az évelő szár cambiumával, nem választ le 

 el nem fásodott parenchymát. Kemény háncs nincs, hanem az 

 elsődleges háncs felett álló néhány sejt fala megvastagodik és 

 így a kemény háncs szerepét tölti be. 



Jelen esetben tehát nincs metamorphozis, hanem csak foko- 

 zatos fejlődés, a mint azt Dennert sem zárja ki,^ ha arról 

 van szó, hogy a Cochlearia-ti-pus átmegy e a Turritis-űimsha. 



Az Alyssum Arduini-nek azonban sem az évelő, sem a 

 virágzó szárát a D e n n e r t-féle Alyssum-csopoviha beilleszteni nem 

 tudtam, mert akkor a kétféle prosenchymának olyannak kellene 

 lennie, hogy ^ „a másodlagos prosenchyma sugaras és ívesen szét- 

 hajló legyen és így az interfascicularis elsődleges prosenchymát 

 elnyomva, az edénynyalábok összefolyjanak. Ez a típus továbbá 

 megkívánja, hogy a gyűrűnek egyes nyalábjaiban csak szűk 

 elsődleges edények legyenek, míg a másodlagos edények hiá- 

 nyozzanak, vagy gyérek legyenek." 



Az A. Arduini virágzó szárában azonban azt találjuk, hogy a 

 másodlagos prosenchyma sejtsorai csak sugarasak, de nem 

 ívesen széthajlók és egyenes vonalban folytatódnak az elsőd- 

 leges edénynyalábok között levő primár prosenchyma sejt- 

 soraiban; a másodlagos edények is elég nagy számmal vannak, 



1 Dennert i. m. 108. old. 

 ^ I. h. 117. old. 

 " I. h. 109. old. 



