AZ ALYS8UM ARDUINI SZÁRÁNAK ANATÓMIÁJÁRÓL 3? 



fejlődött sklereidák, míg az előbbiek inkább az oszlop vagy dúcz- 

 sklereidákhoz sorolhatók. 



A külső skbreiichyma őv tehát három, histologiailag is 

 jól megkülönböztethető szövethez, ú. m. elsődleges kéreg, peri- 

 cykel és háncshoz tartozik, 



A szár másodlagos vastagodásával idővel együtt jár a 

 periderma kifejlődése, mely a keresztesvirágúakon eddigi vizsgá- 

 latok szerint,^ vagy az elsődleges kéreg legbelsőbb sejtsorából, 

 vagy a kemény és lágy háncs közötti sejtekből alakul meg 

 {A7ribis prociirrens^ Áubreiia deltoides). 



Egészen eltérők a viszonyok az Alyssum Arduini évelő 

 szárán, a hol már a második évtől kezdve pára borítja a szár 

 felületét. Itt a paracambium, vagy phellogen a levél illeszkedésé- 

 nek megfelelő helyen alakul meg. A levél nyelének lefelé néző 

 oldalán a kéreg-parenchyma vastagfalú, egyszerű gödörkékkel 

 dúsan megrakott, kissé elfásodott falú sejtekből áll, melyek a 

 levélnyelet alul mintegy alátámasztják. LombhuUatáskor a 

 phellogen ezeken a „támasztó-sejteken" belül levő parenchymá- 

 ból alakul meg, hogy a levelet ledobja (9. rajz jh)- Ugyanilyen 

 leválasztó pararéteg fejlődik ki az egyéves virágos és évelő szár 

 között is. Aiz ilyenformán kifejlődött paracambium azonban nem 

 veszti el osztódó képességét, hanem tavasszal a másodlagos 

 vastagodás előrehaladásával folytatódik az elsődleges kéreg epi- 

 dermis — alatti sejtsorában, úgy hogy végül itt is teljes lesz a 

 phellogén-gyűrú, mely kifelé párát, befelé pedig phellodermát 

 választ le (8. rajz). A phelloderma fejlődése, a mint a legtöbb 

 esetben, úgy itt is lassú ; sejtjei téglaalakúak, egyenes sorban 

 állnak egymás felett, faluk vastag és így jól elütnek az alattuk 

 levő elsődleges kéreg sejtjeitől. A phelloderma-képzés miatt az 

 elsődleges kéreg sokáig épen marad, csak sejtjei válnak ellipti- 

 kusokká és a sklerozis mindig több és több sejtjén következik 

 be. Idővel azonban a szár vastagodásának az elsődleges kéreg 

 nyúlása még sem tud eleget tenni és így ennek a ledobására is 

 rákerül a sor. E folyamatnál aztán hasonló jelenséggel van dol- 

 gunk, mint az Evonymus eitropaea-han : '^ ugyanis itt is a nyúlni nem 

 tudó, tehát akadályul szolgáló sklereidák dobatnak ki legelőször. 

 Jeleneset azonban annyiban eltér a.zEvo7iymits euro2)aea-ét6\,hogy 

 az Alyssum Arduini-n a külső paracambiumtól (phellogen) függet- 

 lenül alakul meg a sklereida-csoport kiküszöbölésére való para- 

 cambium, míg ott ez utóbbi lesz kiinduló pontja a külső para- 

 cambiumnak is. Az A. Arduini-n ugyanis ez a második phello- 

 gen úgy fejlődik ki, hogy a kiköszöbölésre kerülő sklereida- 

 csoport körül a kéregparenchyma helyenként oszlani kezd és a 

 sklereida-csoport felé párát az ellenkező irányban pedig phello- 

 dermát választ le ; ily módon a kéregben egyes szigetek 



^ Solereder: Syst. Anat. d. Dicotyled. 74. old. 

 * Hollendonner: Növt. Közi. (1907) VI. 1. o. 



