26 HOLLENDONNER F. 



Tenyésztését jelzik egyes kertjeinkből, — de eddig hazánk 

 kertjeiből nem gyűjtöttem. Hogy a mi éghajlatunk alatt sikerrel 

 tenyészthető, az kétségtelen ; mert őshona a mérsékelt éghajlatú 

 Északamerika, az Atlanti-tenger tájaitól (New-York, Virginia, 

 Carolina) kezdve, a Rocky-Mountains-ig. 



fft- — A porzók, és bibenyelek is mezte- 

 lenek. Tüskéik nagyok. 



27. Ribes stenocarpum Maxim in Bull. acad. Pétersb. 

 XXVII. (1881) 475. — Karcsúbogyóju piszke. 



Ezt az 1 — 2 méter magasra megnövő, boglyasan Ívesen 

 elágazó, hatalmas tüskéjű díszcserjét., őshonából, Chindból (Kan- 

 sou, Chensi tartományokból), Európa kertjeibe csak a múlt év- 

 tizedekben plántálták át. Nálunk szépen díszlik, termést is hoz 

 Budapesten a gellérthegyi Kertészeti intézet sziklás formátiójában. 

 Feltűnők véknyas, verhenyes hajtásai, nagy és verhenyes, hár- 

 mával egybenőtt tüskéi, helyenként fúlánkos mezű barnán-ver- 

 henyes kérge, ívesen-boglyasan kifejlett ágazata. Virágai (a mi 

 példányainkon) magánosak, a törpe hajtás csúcsán felfelé vagy 

 rézsut állók ; virágzati nyelük 2 — 3 mm., a felett igen apró murva- 

 gallér van (J a n c z e w s k i 1. c. p. 252. helytelenül mondja azért, 

 hogy „Bractéoles nulles") ; virága csészéjének zöldes hasábjai 

 virításkor hátratüremlettek, és felettük, a porzókkal csaknem 

 egyenlő hosszú nyelvformájú hegyescsúcsú fehér szirmai, egye- 

 nest felállók. 



Hosszúkásán karcsú termése meztelen, üvegesen áttetsző., 

 fiatalon halovány-zöldes, később pirosló árnyalatú. Éretten savanyú, 

 — de ehető. Nálunk csupán a fénynek jobban kitett felsőbb 

 ágain hoz virágaiból néhány termést. 



(A szakosztály 1908. évi május 13-án tartott üléséből.) 



Holíendonner F. : Kz Alyssum Arduini szárának 



anatómiájáról. 



Dennert a keresztesvirágiíak szárának összehasonlító 

 anatómiájával foglalkozva ^ dolgozatában hét csoportot — típust — 

 állított fel, melyeken belül azután újból alsóbb rendű típusokat 

 külömböztet meg. E hét típus a cambium-gyűrű teljes, vagy meg- 

 szakított voltán, a kemény háncs különböző módon való kifejlő- 

 désén és a primar edénynyalábokat összekötő prosenchyma-gyűrű 

 kialakulásán alapszik; az egyes típusok a nevüket a beléjük 

 tartozó legfontosabb genuszról kapják. 



Dolgozata szerint 4 Alyssum-ot vizsgált (A. calycinum, A. mon- 



' W i g a n d : Bot. Hefte. I. 83. o. 



