• HAZÁNK ÉS AZ ADRIA ÉSZAKKELETI „ RIBE8 " -FAJAI ÉS AZOK FAJV.4lT0ZATAI 2 3 



csészéjének kelyJie (öble) tölcsérforma, a maghon felé egyen- 

 letesen keskenyedő és meztelen, halvány- vagy gesztenyebarna- 

 szinű csészehasábjai nyelvformák, hátratür emlők. Oömhölyü fekete 

 bogyója ehető. 



Eszakamerika nyugati Egyesült-Államaiban, nevezetesen 

 Washington államban otthonos. Nálunk ritka helyt tenyésztik, 



— így például Magyaróvárott a Gazdasági intézet fáskertjében, 

 Budapesten a gellérthegyi Kertészeti intézetben. 



23. Ribes oxyacanthoides L. Spec. plánt. (ed. 1753) 201. 



— Hegyestüskéjü ribiszke. 



[R. hirtellum Michx. flóra Bor. Amer. I (1803) 111. — 

 R. irriguum Douglas in Trans. hort. soc. VII (1830) 516.] 



Felálló termetű 1 — 2 méter magasra megnövő tüskés cserje, 

 mely termetében a R. grossularia-hoz hasonlit. Virágai és 2 — 5- 

 virágú rövid virágzata meztelenek; csészéjének kelyJie harang dad, 

 a maghon felett ívesen kiszélesedő ; csészehasábjai virításkor 

 hátratürtek; maghona tojásdad; virágzati murvái zöldek, aprók, 

 tojásdad-kerekdedek. Levéllemezei 3 — 5 karélyúak, élükön dur- 

 ván csipkésen-fűrészesek, szinükön-fonákukon zöldek, többé- 

 kevésbbé pelyhesek. Bogyói gömbölyűek, pirosak vagy sötétszínűek, 

 kellemetlen zamatúak, rövid fürtöcskékben csüngők, borsó- 

 nagyságúak. 



Őshonos Eszakamerika mérsékelt övén az Atlanti-tenger 

 tájaitól (New-Foundland, New-Jersey) a Sierra-Nevada és a Cas- 

 cade hegységek havasalji tájaiig. 



Nálunk két változatban tenyésztik ú. m. : tipusos alakjában 

 (R. hirtellum Michx 1. c), a melynek a levelei szőrösebbek s 

 a virágai halvány zöldes-sárgásak, bogyói pirosak ; és a /'. irri- 

 guum (Douglas 1. c. pro specie) J a n c z. Monogr. (1907) 388 

 változatban, a melynek levelei kevésbbé szőrösek, hátratürt csésze- 

 hasábjai sötétpirosak ; bogyói feketébe hajló sötétpirosak. 



24. Ribes grossidaria L. Spec. plánt. (ed. 1753) 201. sensu 

 ampl. — Köszméte piszke. 



[R. grossularia L; Lumnitzer* Flóra Poson. (1791) 95. — 

 R. reclinatum. et R. uvacrispa Diószegi: Magyar füv. könvv 

 (1807) 180.] 



Felálló, 1 — 1*5 méter magasra megnövő cserje. Hajtásai 

 rendszerint csupán a bütykeiken tüskések; néha azonban a büty- 

 kök közötti részeik kérgén is majd nagyobb tüskéket is növesz- 

 tenek, főkép az erős sarjhajtások [f. acerosa B o r b. in Erdészeti 

 lapok XXIV (1885) 384], majd pedig csak fúlánkszerű tüskéket 

 (f. aciculosa m,). Egy-egy oldalrügyének csúcsából 1 — 3 virág 

 fejlődik ; e virágai mindenikének van kis virágzati nyele, ennek 

 csúcsán egy kis zöld, többé-kevésbbé összenőtt murvagallérka, 

 a melyből virága kocsánja emelkedik ki. Virágainak maghona 

 csaknem gömbölydeden degesz, rendszerint pelyhes vagy mirigye- 

 sen borzas; csészéje pelyhes, főkép a harangforma zöldes kely- 

 hén, csészehasábjai nyelvformák, csúcson kerekítettek, többé- 



