MAGYARORSZÁG CORDYCEPS-EI 



87 



szerzők. T u 1 a s n e-ék a C. entomorrhiza fejecskéjét következően 

 jellemzik: „. . . capitulo ovato, globoso, nitide aureo, milli- 

 metra 5 longo, 4 autem crasso.'" Saccardo (Syll. II. pag. 566) 

 a C. entomorrhiza fejecskéjéről így szól: „. . . capitulo sub- 

 globoso, fusco." 



A mint látjuk, a fejecske alakjában és színében némi vál- 

 tozatosság tapasztalható. Mindenesetre felfogás dolga, vájjon 

 egyedül a fejesrésznek gömbösebb vagy elliptikusabb alakja, 

 továbbá sárga vagy barna szine elegendő-e arra, hogy ezek 

 alapján két fajt különböztessünk meg. Tulasne-ékkal tartok, 

 kik a C. gracilis-t a C. entomorrhiza-hoz vonják. 



A C. entomorrhiza- 1 hazánkból eddig nem^ ismertük. Bár 

 elterjedési köre Angliától Keletindián keresztül Újzeelandig ter- 

 jed, mégis csak igen szórványosan kerül szemünk elé. Európa- 

 iján eddig csak Angliából, Francziaországból és Németországból 

 volt ismeretes, de mindenütt ritkaság számba megy. 



V. (í. claviilíita (Scliweiiiitz) Ellis et Everh. 



Sphaeria clavulata. Schweinitz: Syn. N. Amer. Fungi (1834). 



C. pistülariaeformis. B e r k. et B r. : in Ann. Mag. Nat. Hist. (1861) 

 Ser. 8. tom. VII. pag. 451. tab. XVI. fig. 22. 



Torruhia pistülariaeformis. C o o k e : Handbk. (1871) Nr. 2323. 



C. clav. Ellis and Everhart: North Amer. Pyrenomyc. (1892) 

 pag. 61. tab. 15 



C. clav. M a s s e e : in Ann. of Bot. (1895) IX. pag. i2. 



Isaria lecanücola. J a a p : in Verh. Bot. Ver. Brandenbg. (1908) L, 

 pag. 49. 



Ezen gombát, melyet ascusos alakjában napjainkig csakis 

 Eszakamerikából és Angliából ismertünk és a melynek konidiu- 

 mos alakját is csak 1908-ban írta le Jaap 0.,^ 19Ö8. évi aug. 

 hónapban gyűjtöttem a barsmegyei Fenyőkosztolány közelében 

 a „Viktória kőszéntelep" egyik kertecskéjében. E kertben a 

 Philadelphus coronarius bokrok ágait sűrűn ellepték a pajzs- 

 tetvek, melyek hulláiból, sugaras irányban, fehéres színű kore- 

 miumképződések emelkedtek ki. (1. ábra.) 



E koremiumok hossza rendesen 3 mm ; szélessége : 0"3 mm. 

 Alakra nézve igen változatosak (4. és 5. ábra). Rendesen ár- és 

 bunkóalakúak, de vannak lemezalakúak is. Egyesek csúcsa legör- 

 bült, másoké kettéosztott. Színük többnyire fehéresszürke, ólom- 

 szürke vagy sárgás. 



Mikroszkópos szerkezetük igen érdekes. A koremium 

 belsejében a színtelen hypliafonalak sűrű, tömött szövevényt 

 alkotnak és csak a felületen lazul meg e szerkezet, mert itt a 

 kifelé hajló hyphák konidiumot termő ágacskákat fejlesztenek, 

 A hj'phafonalak szélessége : 1*5 — 4'5 {J-, rendesen azonban : 3 jx. 

 Harántfalaik alig láthatók. A szabadon álló hyphafonalak rövid, 

 1—2 sejtű ágacskákat fejlesztenek, többnyire csak az egyik 



^ Jaap 0. : Drittes Verz. zu meinem Exsiccatenwerk : „Fungi selecti 

 exsiccati* in 1. c. 



