80 BERNÁT8KY JENŐ 



internódiumot betakarja. A murváskodó felleveleken a hártyás 

 szegély nem állandó s általában elenyésző. A perigónsallangok 

 rendszerint 40 cm-nél rövidebbek. A külső perigónsaUang közepe 

 táján világos alapon 3 sötét hosszér van, nem pedig álszakáll. 

 A termés nem fénylő, csőre felé hegyesedő. 



Mivelhogy az irodalom szerint nyugati Európában honos 

 növényt a tulaj donképeni I. spuria-nak tekintik, azért kimond- 

 hatjuk, hogy az itt közölt jellemvonások a tipikus I. spuria faji 

 bélyegéhez tartoznak. 



Tehát az említettek alapján a hazai I. subbarbata és a 

 nyugateurópai I. spuria egymással Tcözel rokon, de a levélképle- 

 tek, virág és termés, sőt némileg az egész termet, úgyszintén a 

 növény földrajzi elterjedés alapján egymástól jól megkülönböztet- 

 hetők. Mivelhogy nemcsak a vegetatív szervekben, hanem a 

 virágban és termésben is különbség van, azért a két növény 

 nem két fajváltozat, hanem határozottan két jó fajnak minősít- 

 hető. Hogy a rhizoma tekintetében van-e különbség, az préselt 

 herbáriumi növényeken nem állapitható meg. 



Vn. A keleti fajokra vonatkozólag a következő adatokra 

 sikerült szert tennem. 



1. Az I. halophila Pali. (Reisen H. 1777, Anh. p. 37—38) 

 nagy, felfúvódott, hártyás szegélyű fellevelekkel bír. A M. N. 

 Múz. külf. herb. alapján az ,J. Güldenstüdtiana Rehmann Exsicc. 

 itineris chersonici" a szár lomblevelei a virágzaton kissé túl 

 érnek, úgy hogy azoknak hegyei a legmagasabban álló virággal 

 körülbelül egy magasságban vannak. A fellevelek hártyás 

 szegélyűek. A virág sárga. A Reichenbac h-féle rajz (Plantae 

 Criticae 1230, „I. Grüldenstaedtii Lep."*) tökéletlen. 



2. Az „/. notha'' M. Bieb. a Cent. Ross. t. 77 (1843) 

 alapján az 1. spuria-yal és az I. subbarbata-\a\ rokon, de fel- 

 tűnő eltérések is vannak. A kék perigónsallangok miatt az 

 I. subbarbata-hoz látszólag nagyon közel áll, mert a külső perigón- 

 sallangon élénk sárga, jó 2 mm széles sáv van, a mi álszakáll- 

 nak nézhető. Ámde a lombozat más. A száron levő levelek a 

 virágzatot jól elérik. A fellevelek is hosszú lemezzel tűnnek ki, 

 hártyás szegély nélküliek. A levelek hosszú lemeze és a tartó- 

 levelek nagyon hosszú hegye („spathae . . .longissime acuminata" 

 I. c.) alapján az 1. subbarbata-tól és /. spuria-tól jól megkülön- 

 böztethető- Azonkívül a külső perigónsaUang a rajz szerint jó 

 70 mm hosszú, lemezrésze 25 mm széles. A termőn 6 kiugró 

 szárnyalakú lécz van, a mi az I. graminea-ra, emlékeztet. 



A H a y n a 1 d-féle exot. herb.-ban van egy példány Kachetiá- 

 ból, gy. H h e n a c k e r. A tartólevelek keskenyen hártyás 

 szegélyűek, de csak alsó részükön ; hosszú hegyök zöld s nem 

 hártyás. 



Hogy ha ezekre az adatokra építeni lehet, akkor az 

 1. halophila (vagy /. Gueldenstaedtiana) és az /. notha két 



