IBIS-TANULMÁNYOK 67 



a florisztikában egyszerűen főhajtásnak s az egész ágat főágnak, 

 az oldalt álló (s az idén — kívülről láthatólag — csak levél- 

 csomót hordó) ágakat egyszerűen oldalágaknak nevezni. Hogy 

 különben abból, a mi most oldalág, jövőben, egynehány év múlva, 

 főág lehet, azt bővebben nem szükséges fejtegetni. 



Kibontakozott földfölötti szart hordó rhizomahajtáson leg- 

 először is a tavaly zöldéit lomblevelek maradványai tűnnek fel. 

 Hüvelyrészök, mely a tengelyt körülfogja, fehéres, igen vékony, 

 hártyás ; lemezrészök (virítás idején) összeszáradt s visszahajlott 

 vagy megcsavarodott s sokfelé meghajlott, szürke. Utánuk követ- 

 kezik a szár s annak legalsó nóduszain az idén zöldelő lomb- 

 levelek ülnek, melyek közül az alul állók rövidebbek s nagyob- 

 bára hüvelyszerűek, a felsőbbek lemezszerűek, zöldek s többnyire 

 a virág perigóncsövének magasságáig érnek. A legfiatalabb (leg- 

 felső) lomblevél után következő internódium erősen megnyúlik. 

 Ez a megnyúlt internódium alkotja a szár csupasz részét, úgy 

 hogy az egész szár a virágok nélkül legalább 6 — 7 vagy 8 — 10 cm 

 hosszú. Az Ascherson et Graebne r-féle Synopsisban (III, 

 p. 473) az /. arenaria tévesen az alacsony vagy hiányzó szárú 

 /m-fajok csoportjába van helyezve, az /. jjMmiZa-val együtt. 

 Kttől a csoporttól meg van különböztetve a megnyúlt szárú fajok 

 csoportja, melybe a Synopsis szerint (1. c. p. 473 és 475) a 

 hazaiak közül az Iris Meichenhachii, valamint az /. hosniaca 

 tartozik. Tulajdonképen ennek a két fajnak a szára és az 

 /. arenaria szára egyformán (átlag 6 — 10 cm) hosszú, az I.pumila-é 

 pedig elenyésző rö\ád. 



A szár csúcsán, látszólag egymás mellett, rendesen két 

 virág s közvetlenül alattuk 3 murváskodó levél van. Ha csak 

 egy virág van, akkor alatta csak két, váltakozó állású felle- 

 vél található. Ha két virág van, akkor az alulról számítva 

 második fellevél hónaljából oldalág indul ki, melynek oldalán 

 egy murva s csúcsán egy virág van. így tehát az is megálla- 

 pítható, hogy a két virág közül melyik felel meg csúcsrügy- 

 nek, melyik oldalrügynek. A csúcsállású virág előbb nyílik, az 

 oldaláUású később. 



A murváskodó levelek közül a két alsó nagyobb a harma- 

 diknál, mely már oldalágon ül. A főtengelyen ülő két nagyobb 

 levélképlet felfúvódott, meglehetősen hártyás, lándzsás, közel 

 3 cm hosszú s majd 2 — 3 mm, majd 1 cm széles. A virág- 

 kocsán átlag 1 cm hosszú ; a termő 7 — 10 mm s a perigóncső 

 10 — 12 mm hosszú, minélfogva a tartólevelek a perigóncső 

 csúcsát esetleg elérik, de a perigónlevelek szabad részeit vagy 

 sallangjait többnyire már nem takarják. A sárga perigónsallangok 

 hosszúkás-lándzsásak- Rákosi növényeken a kocsán, a termő és 

 a perigóncső mind 1 — 11 cm hosszú s a fellevelek 3 cm-nél 

 rövidebbek, miért is utóbbiak távolról sem érik el a perigóncső 

 végét. Ugyanitt azonban 4 mm hosszú kocsán is akad. Altalán a 

 kocsán érés felé még megnyúlik. A termés kissé konyuló, változó 



