BOTANIKAI KÖZLEMÉNYEK 



A KIR. M. TERMÉSZETTUDOMÁNYI TÁRSULAT 

 NÖVÉNYTANI SZAKOSZTÁLYÁNAK FOLYÓIRATA 



VIII. KÖTET. 1909. IV. 20. 2. FÜZET. 



Emléke^^és Nendtvích Tamásról. 



Ötven éve, hogy Nendtvich Tamás nincs az élők 

 közt ; életrajzát, munkálkodását kellőkép tárgyaló közlemény 

 ez ideig azonban még nem jelent meg. Pedig a magyar botanika 

 történetében N e n d t v i c h-uek is méltó helyet kell elfoglalnia, 

 mert ő ama úttörők közt volt, kik Kitaibel utáni időben, a 

 múlt század első felében hazánk növénytani megismerésére irá- 

 nyuló mozgalmat megindították. 



Nendtvich Tamás kereskedő-család gyermeke ; atyja, 

 Kristóf, vászonkereskedő volt Késmárkon. Született Késmárkon 

 1782-ben, meghalt Pécsett 1858. aug. 3-án. Középiskolai tanul- 

 mányait a késmárki, protestáns gimnáziumban végezte, amely 

 intézet adta Hazslinszky Frigyest is nemzetünknek. 



Nendtvich mint fiatal gyógyszerész 1805-ben került Pécsre, 

 hol mindjárt hozzá és látott a Mecsek és Baranya flórájának tanul- 

 mányozásához. Nendtvich Gyula, mohácsi mérnök úr, a bol- 

 dogultnak egyetlen élő fia, hozzám intézett levelében a következő- 

 ket írja : „Apám rendkívüli nagy fáradsággal és nagy költséggel 

 összebarangolta Baranya vármegyét és Szlavónia nagy részét, 

 különösen a Feketehegyet, az ottani nagybirtokos Prandau 

 báró testvérek, László és Károly támogatásával és a Jan- 

 kó vichok szívességével. Heteket és hónapokat töltött a leg- 

 vadabb vidékeken". 



Nevét a múlt század elején a tudományos körök nagyon 

 jól ismerték ; összeköttetésben állott hazánk nevesebb botaniku- 

 saival, így Sadl érrel is. Neki küldötte el a Mecseken talált, 

 külön fajként megállapított Doronicum-ot. S a d 1 e r a megálla- 

 pítást helyben hagyván, Doronicum Nendtvichi S a d 1 e r lőn a 

 növény neve. A virágzó Mecsek-Egyesület Nendtvich iránti 

 hálából a Doronicum-ot választotta egyesületi jelvényéül. 



Ha tekintjük azt, hogy a múlt század elején mennyire vissza- 

 maradt nálunk a tudományos szellem, szinte csodálhatjuk, hogy 

 N e n d t vi eh oly önzetlenül a botanika művelőinek sorába lépett. 

 Irodalmilag keveset dolgozott ; irodalmi babérokra, dicsőségre 

 nem vágyott soha. A tudományt magáért a tudományért, a ter- 

 mészetet magáért a természetért szerette. „Pécsnek lepkéi és 



Botanikai Közlemények. 1909. VHI. kötet, 2. füzet. f> 



