AZ AQUILEÜIA-GÉNUSZ 119 



kezik hasonló pararéteg', a mely meg a belet odvasitja ki. Ez a 

 két pararéteg a kambium felé folyton előnyomulva a bélsugarak 

 mentén végre is összeér és ekkor aztán az egész gyökérből csak 

 a fanyalábok, kambiumdarabok és egyes részek a másodlagos 

 kéregből maradnak meg, a melyek hálózatosán lyukgatott hengert 

 alkotnak. 



A gyökér észrevétlenül megy át a gyökértörzshe, a mely 

 vagy sokfejű gyökérfejjé törpül, vagy talaj szintesen kúszó gyö- 

 kértörzszsé ^ nyúlik meg. Jellemző, hogy úgy a gyökérfejen, mint 

 a gyökértörzsön nincsenek pikkeljdevelek ; szerepüket a tölevelek 

 hüvelyei töltik be, a melyek mindjárt fejlődésük kezdetén erősek, 

 a rügyet teljesen beborítják, később őszszel pedig, a mikor a lég- 

 beli részek (tehát a levél lemeze és nyele is) elpusztultak, egy- 

 ideig pikkelylevelek módjára a jövő évben kibújandó hajtásokat 

 védik, hogy aztán, mikor már ez a feladatuk is megszűnik, 

 mesophylljuk elkorhadjon, erezetük pedig, mint sűrű szálkafona- 

 dék a rhizomának szolgáljon köntösül. 



A földbeli szár szimpodiuma minden évben több hajtással 

 telel át, a melyek fejlődésük második évében előbújnak a föld- 

 ből, leveleket és virágzó egynyári földfeletti szárat fejlesztenek. 

 Ez a szár vagy alacsony és levéltelen és ekkor rendesen egy- 

 virágú, vagy pedig erősebben fejlett, nehúny levelet hord és 

 ekkor több, néha sokvirágú. 



A leveleket Zimmeter nagyon pontosan leírta, úgy hogy 

 nekem itt csak annyit kell megjegyeznem, hogy az alacsonyabb 

 szárú akvilégiák levelei kicsinyek, sokszor parányiak, míg az 

 erősebb szárral a levél is jobban megnövekedik. 



Úgy az a körülmény, hogy a földbeli szár gyökérfejjé 

 zsugorodik össze, vagy pedig gyökértörzszsé nyúlik meg, mint 

 az, hogy a földfeletti szár alacsonyabb marad, levelet nem visel, 

 csúcsát csak egy virág koronázza, a tőlevélrózsa levelei pedig 

 aprók, szóval a növény törpe marad, vagy hogy a szár erő- 

 sebb, leveleket hord, több virág van rajta, a tőlevélrózsa levelei 

 is megnövekednek, szóval a növény hatalmasabb termetet ölt, az 

 ökológiai körülmények eredménye. 



A hegyi tájon (avagy a kertekben másutt is) az akvilégiák 

 földbeli szára nagyon szorosan összefügg a főgyökérrel és mint 

 gyökérfej koronázza azt, ellenben a havasi tájon a földbeli szár 

 elágazó és talaj szintesen kúszó rhizomává erősödik meg. Ennek 

 az oka az, hogy alacsonyabb tájakon hamarább feléled a vege- 

 táció, a földbeli szár áttelelt rügye hamarosan kibújhatik a föld- 

 ből és leveleket fejleszthet, maga a törpeszártagú földbeli rész 

 azonban alig növekedik, ellenben a havasi tájon, vagy másutt 

 is, ahol a vegetáció ideje rö\dd és a vegetáció későn ébred, az 

 áttelelt hajtásnak eleinte a földben kell még fejlődnie, meg kell 

 tehát a földbeli szárnak is nyúlnia és csak később kerül sor 



' B r b á s tévesen indának nevezi az akvilégiát gyökértörzsét. 



11 



