142 



M0E8Z G. 



1902. p. 151). Utóbbi helyen, erdőírtásban bőven. Ugyancsak B o r- 

 bás 1899-beu Hiívösvölgy felé, erdő .szélén. (M. R. L. 1902. p. 151). 

 Ugyan e helyen közli B o r b á s, hogy 18y3-ban Entz Géza és 

 Pillitz Zirczen gyűjtötték. 



Mindeddig csak a dunántúli megyékben terjeszkedett. 



189(j-ban hirtelen megjelenik llontmegyében. Kupcsok Samu 

 néhányat talál BaJcabányán, erdőirtásban. Következő évben szintén, 

 (le azután többé hiába kereste (Kupcsok S. levele). Nagyobb szeren- 

 cséje volt Kmef-nek, ki már 1896-ban Németi községben, erdő- 

 irtásban. 1897-ben ugyanott és BerencsfaJuhan nagy mennyiségben 

 találta (Kupcsok J. levele és Kmef: Sbornik Slov. Museal Spoloc- 

 nosti. Túróczszentraárton 1»99). E vidéken tovább is terjeszkedett, 

 mert Kmet levélben közli As eh e r s o n-nal, hogy 1901-ben meg- 

 találta a hontmegyei FeJsőhágyon községben is (Ascherson P. : 

 Verh. Prov. Brandbg. 1903. p. XXX.). 189y-ben Piers a vasmegyei 

 Bot községben megtalálja a f. minor-t (Waisbecker: Ö. B. Z. 1899. 

 p. 106). 



1902-ben a közlések egész sora szól az Erechthitesnek pozsonyi 

 előfordulásáról. 



Báumler megtalálja Pozsonyian, az ú. n. „Bodinggraben"-en 

 (Nemz. Múz, herb. !); Beér a pozsonyi Zerpre-hegy keleti lejtőjén és 

 a pozsonyszentgyörgyi ,.Schur"' erdőben. Utóbbi helyen gyűjtötte 

 Rechinger K.is. Zahlbruckner pedig a szentgyörgyi gyümölcs- 

 kertekben nagy mennyiségben (Pozs. orv. és termv. Közi. 1902. p. 

 33, 98 és 109). Mindannyian 1901 őszén gyűjtötték. 



Ugyanekkor Beér közli, hogy 1901-ben megtalálta az Erech- 

 thites-t a sopronmegyei Fehéregyhdzdn, erdővágásban és Nyitra mellett 

 a Zohor hegyén. 



1903-ban Kis-CzeU-vö\ lesz ismeretessé, hol Gayer Gyula 

 gyűjtötte (M. B. L. 1903. p. 209). 



19ü4-ben Jávor ka Sándor találja a Pilishegyen, a „ Velka 

 Szkala" mögötti vágásban bőven (Növ. Közi. 1904. p. 120). 



1905-ben már Borsod megyében bukkan fel. Budai József, 

 ki fáradhatatlan szorgalommal kutatja Borsodmegye flóráját, két éven 

 belül négy helyen találta. 1905 aug. 2ó-én Tapolczán^ Nagy-Kőmázsa 

 alatt, erdei vágásokban; 1906 júl. 26-án Répáshután és szept. 20-áa 

 Dédesen (mindannyi a M. Nemz. Múz. herb.-ban !). Ezeken kívül levelé- 

 ben még az alsó-hámori előfordulásról is értesir. 



1906-ban jelent meg Gombocz Endre könyve Sopronmegye 

 flórájáról. Saját szavai szerint „a soproni hegysétrben ma már el van 

 terjedve : Lakompálc, Karló, Rámócz, Borsmonostor, Ólmod, Kéthely 

 körül". 



1908 aug. 24-én ráakadtam Barsmegyében, Aranyosmarót mellett, 

 a „Fekete-major" fölött, erdőírtásban. Nem volt belőle sok. de nagyra 

 nőttek. Társaságában láttam a következőket : Senecio viscosus L., 

 Cirsium lanceolatum (L.) S c o p., Atropa Belladonna L., Filago arven- 

 sis L., Gnaphalium silvaticum L., Inula Conyza D. C, Picris hieracioi- 

 des L., Melampyrum vulgatnni P e r s. srb. 



