46 TUZSON J. 



A polymorph génuszok során van táríX3alva a saisondimorphismus, 

 még pedig a Gentiana, Euphrasia, Rhinanthus, Odontites, Melampyrum, 

 Ononis, Campanula, Galuim génuszok kapcsán. Ez a Wettstein 

 által felvetett fogalom sehogy sem tud a rendszertan keretébe beillesz- 

 kedni. P a X is magyarázgatja, de igen lényeges oldalain azt kérdéses- 

 nek jelzi. Az a magyarázat, hogy a rétek kaszálása hozott volna létre 

 ily systematikai tagalódást, alig felelhet meg a valóságnak; az pedig, 

 hogy a később fejlődő saisoiidimorph alak internodusai rövidebbek, 

 növése nyomott, mert az a már felnőtt fü között fejlődik, — mint a 

 hogy azt P a x állítja, — ellentétben áll a fiziológiával is, hiszen a 

 beárnyékolás a tagok nyúlását nemhogy nem hátráltatja, hanem 

 elősegíti. 



Ugyané szakasz 3-ik fejezete az erősen variáló és keresztező- 

 désre hajlandó génuszokkal foglalkozik, nevezetesen a Salix, Querciis, 

 Anemone, Aconitum, Sorbus, Rosa, Babus, Anthyllis, Pulmo^iaria, 

 Inula, Cirsium, Centaurea, Hieracium vannak részletesebben tárgyalva, 

 nagyrészt az irodalom adatai alapján, egyes részletek azonban kritikai 

 és eredeti természetűek. így a Cirsium pauciflorum Kit. fajt Pax 

 mint a C. erisithales és C. heterophyllum kert^sztezödése révén létre- 

 jöttét vezeti le s igen behatóan tárgyalja a Centaurea és Hieracium 

 génuszokat, mely utóbbi kapcsán a Hieracium barnarense^ a H. 

 pseudonigritum, H. pseudonigritum var. a. Rehmanni, var. p. 

 alpinum, H. Lingelsheimü, H. Zanogae, H. Klopotivae és a pótló 

 közlései során a H. Ellae fajokat és varietasokat, mint a tudományra 

 újakat írja le. 



A Quercus pubescens-^aek északi elterjedési határa alig tekint- 

 hető a Pax adataival megállapítottnak. A Selmecz körüli hegy- 

 csoportokig kétségtelenül felnyomul, valószínűleg tovább is. Pax I. 

 térképének f-el jelölt kék vonala nyugati irányában semmiképen sem 

 állhat a Q. pubescens elterjedésével kapcsolatban. 



Az előző fejezetek eredményeként szerző a Kárpátok növényze- 

 tének egyes típusait az összefoglaló fejezetben (l<)f>) következő 

 csoportokra osztja: 1. Reliktumnövények a praeglaciális időből. 2. Régi 

 típusok leszármazottjai. 3. Új népesedés a jégkorszak hatása alatt. 

 4. Új, steppe jellegű népesedés a száraz periódusból. 5. Új alakok a 

 jégkorszak utáni időből. 6. Az emberi kultúra befolyása alatt bevándo- 

 rolt növények. 7. Újabb fajok, a melyek kereszteződés révén jöttek létre. 



A munka második részének 2 szakasza a kultúrnövényekkel 

 foglalkozik. Itt a burgonya behozatalát a szerző megközelítőleg az 

 17v)0-as évek derekára teszi, a mikor is Németországból hazatérő 

 diákok hozták volna azt be. Ez nem egészen egyezik adatainkkal, 

 Pax majdnem egy évszázadot téved, mert az 1700-as évek derekán 

 a burgonyának már nagyban való tenyésztése vette kezdetét, a növény 

 megismerése és a vele való kísérletezés pedig már 100 évvel azelöttre 

 esik. És igaz ugyan, hogy Budán néhány protestáns, Németországból 

 hazakerült diákot Wesselényi nádor 1654-hen erősen megvallatott a 

 náluk talált burgonyákért, a burgonyának hazánkban való elterjedésé- 

 vel azonban más históriai tények kapcsolatosak. 



