A PAPIlilONATAE TERMESFALA 



201 



levő lágy szövetek eltérő összehúzódásából származó feszültség' a 

 kupacsokat a legkisebb ellenállásnak megfelelően csavaros görloü- 

 lésre kényszeríti, melyben a rostok a csavar tengelyével egy 

 irányba jutnak. 



Mig Hildebrand a rostoknak minden irányban egyenlő 

 és a külső szövetekénéi erősebb összehúzódást tulajdonit, Stein- 

 brinck csak a rostok harántirányára tartja azt fenn s a mechanis- 

 must befolyásoló körülménynek tekinti, hogy a vastagfalú nyújtott 

 külső epidermis-sejtek a rostokét keresztező, tehát a hüvely ten- 

 gelyével szintén ferde szöget képező sorokban rendeződtek. Meg- 

 állapítja, hogy a külső epidermis-sejteií zsugorodási maximuma 



20. ábra. Coronilla Emerus L. Magház keresztmetszete. 



k, külső epid. ; h, hasi fö-edénpiyaláb ; p, magléczek; b, osztódásban levő belső epid.- 

 sejtek ; a, osztódásban levő parenchyma-sejtek ; e, az oldali c déiiynyalábok alakuló félben. 



szintén a haránt irányban a legnagyobb és így a két szövet leg- 

 nagyobb és legkisebi) összehuzódási irányai is keresztezik egy- 

 mást, tehát a rostok haránt irányában érvényesülő, mely egyszers- 

 mind a domináló maximális összehúzódás, egybeesik a külső 

 epidermis legkisebb összehuzódási irányával. Az ily módon 

 létrejött maximális összehuzódási diflferentia iránya szerint érvé- 

 nyesülő feszültség a termést felnyílásra készteti és a kopácsokat 

 a rostokkal párhuzamos tengelyű görbülésre kényszeríti. 



Ezek a magyarázatok már Z i m m e r m a n n t sem elégítet- 

 ték ki^ s kísérletei alapján egészen új szempontot nyit meg. A 



Id. 



mu. 



