MAGYARORSZÁG NÉHÁNY NÖVÉNYÉRŐL ÉS EZEK ROKONSÁGÁRÓL 273 



értelemben állja meg helyét, mert a Borbás által ugyanott 

 megadott más termőhelyek közül a Craciunel-i (Rodnai havasok) 

 és Midzori (Szerbia) más alakokra vonatkoznak. A mint ugyanis 

 Szabó egyet, tanársegéd úr szívességéből az ő viz;ígálati anya 

 gán volt alkalmain meggyőződni a midzori növény a Kn. Wagneri 

 B r i q. ; a craciuneli pedig nem lehet más, mint a K71. craciunelensis 

 Porc. (= Kn. longifolia X silvatica Szab ó). Ugyancsak téves 

 az is, hogy Borbás ugyanott a K. silvatica var. qlabrata 

 Hauszkn. alakot synonym gyanánt idézi, a mit egyúttal a K. 

 Sendtneri B r ü g g -nél is hasonlóan megtesz. 



Ily körülmények között, valamint egyáltalán ama nagy zavar 

 következtében, a mely Borbás Revisio-jában tapasztalható, 

 másként alig lehet eljárni, mint a hogy Szab ó tette, t. i. a 

 névhez megállapítani egy határozott növényalakot és ez volna 

 esetünkben a blatniczai növény. 



Ettől a madarashegyi növény, mélyen soha be nem metszett 

 levelei s ezeknek valamivel puhább volta által különbözik. 



A Kn. turóczensis rendszertani és fejlődéstörténeti megíté- 

 lésében fontos most már az, hogy a madarashegyi, — valamint 

 a fentiekben ismertetett más előfordulási adatok bizonyítéka 

 szerint tehát nem kizárólagos növénye a turóczmegyei lelőhely- 

 nek. Eszerint vagy a Kn. silvatica-hó\ kialakult hegyi alaknak 

 tekintendő, vagy pedig egy oly növénynek, a mely hajdan nagyobb 

 elterjedésű volt, klímánk melegedésével kapcsolatban azonban 

 hovatovább a magaslatokra szorult és itt a vele legközelebb 

 rokon, szomszédos Kn. silvatica-al-ákokhsL, hybridálódás által 

 hovatovább inkább beleolvadt. Első esetben varietas-sal vagy 

 formával van dolgunk (ha állandó) ; az utóbbiban subspeciesnek 

 kellene azt értékelni; a kérdés eldöntése azonban még behatóbb 

 vizsgálatokat igényel, s így a rendszertani rangot illetőleg a 

 Borbás megállapítását tartom fent. 



Xanthium orientale L. fii. Dec. 1762, Tab. XVII. (X 

 strumarium p. Linn. Sp. Pl. 1735. 987.). 



Caules ramosi vei simplices, saepe maculis atris, longius- 

 culis, plus mÍ7ius conspicuis ; foliis hasi cuneatis, laté ovatis, vei 

 deltoicleis, plus minus conspicue lobatis, irregulariter serratis, 

 trinerviis, setosis ; fructibus majuscidis, aculeatis ; rostris fruc- 

 tuum conspicuis rel siihconspicuis. (Icon 3.) 



Ennek az alakokban gazdag növényfajnak határain belül 

 a fajnevek és \arietas-nevek egész légiójával találkozunk, a 

 melyek a legnagyobb zűrzavarral kapcsolódnak egymásba, úgy 

 hogy az egyes szerzők megállapításait lehetetlen összeegyez- 

 tetni. Az egyes alakok úgyszólván teljes átmenettel sorakoznak 

 egymáshoz, a mibe bepillantást csak úgy nyerhetünk, ha lehető- 

 leg sok növényt vizsgálunk át. Sorozataimat a bécsi tudomány- 

 egyetem és Hofmuseum s a budapesti tud.-egyetem és Nemzeti 

 Múzeum anyaga szolgáltatta. A mennyire ebből a különben eléggé 

 kiterjedt vizsgálati anyagból lehetséges volt, igyekeztem a faj 



