178 FÜC8KÓ M. : 



GlycyrPhiza. A szövetek az egymáshoz viszonyított derék- 

 szöges fekvést megtartva, az orthogonális helyzetből a plagioná- 

 lisba gyengén hátrahajolnak (24. kép A). A G. uralensis F i s c h. 

 és a O. echinata L. alapján a főbb jellemvonásokat a követ- 

 kezőkben foglalom össze, A külső epidermis-sejtek nyújtottak, 

 külső- és belső faluk vastagodott és simafelületű huticulával bevont. 

 A sejtek a nagyszámú emergentiák deformáló hatása alatt a 

 rendes irányból kitérittetnek s alakjuk is megváltozik az emer- 

 gentiák körül. Az emergentiák hegyesek, fásodottak, edénynyalá- 

 bokat sohasem találunk bennök. A parenchymát teljesen elönti 

 a váladék, a mely különösen a rostréteg közelében levő hossz- 

 irányban nyújtott lysigén váladéktartókban gyülemlik fel nagy 

 mennyiségben. Ezeken kívül az edénynyalábtörzsek belső oldalát 

 kísérő tág és hosszúra nyújtott sejtek tartalmaznak még vála- 

 dékot. 



A rostréteget kísérő parenchyma-sejtek calciumoxalat kris- 

 tályokat tartalmaznak. A rostok néhány rétege teszi a rostréteget, 

 mely befelé lágyan marad s a szőröket viselő belső epidermisbe 

 megy át, a mely vékonyfalú sejtekből áll. A két hasi stereomaív 

 a median-sík mentén a külső epiderniis felé emelkedik s köz- 

 vetlen ez alatt egymással egybeolvadhat ; az összenövés csak 

 kis vastagságra terjed ki, s így a felnyílást nem akadályozza 

 meg, csak késlelteti, éppen úgy, mint a felette levő külső epi- 

 dermis-sejtek elkutinosodása. Ez az elkutinosodás a hüvelyre 

 emlékeztető sajátság. 



A hasi stereoma egyébbként igen gyakran több ágra sza- 

 kadozott. 



A belső epidermis szőrei rövidek, kolbászalakú végsejttel. 

 A külső epidermisen kalapos gombához hasonló pikkelyes mirigy- 

 szőrök találhatók. 



A két faj megkülönböztetése igen könnyű. A G. iiralensis 

 F i s c h. termésén az említett pikkelyes szőrök nagyobbak s az 

 emergentiák között az epidermisen ülők, a G. echinata L. ter- 

 mésén pedig kisebbek s kivétel nélkül az emergentiák hegyén 

 ülnek ; ezek a mirigyes emergentiák igen rövidek s alapjuk fáso- 

 dott. A nagy emergentiákon nincsenek mirígyszőrök. 



Rohinia. A szövetek sejtsorainak iránya eddig legalább 

 a génusz keretén belől állandó volt, itt még azon belől is vál- 

 tozik. A Rohinia Pseud-acacia L., R. Pseud-acacia f. cleisto- 

 gama Tuzson., s a fí. neomexícana A. Gray, mindmegannyi 

 eltérő iránybeli viszonyokat tüntetnek fel s jellemző, hogy az 

 irányok egymásközti derékszöges fekvése is hajoltszögűre válto- 

 zott. Anatómiai jellemzésük a következő : A külső epidermis 

 nyújtott, lapított, határozatlan alakú vastag kutikulájú, vastagfalu 

 sejtekből áll. A kutikula a sejtek határán, különösen a varratok 

 közelében erősen begyűrődik, miáltal a felület ránczos lesz. 

 A parenchyma-sejtek erősen nyújtottak s hullámosan görbültek 

 és befelé rövidülnek, a rostréteggel határos sejtjei részben vagy 



