A PAPILIDNATAE TERMÉ8F-ALA 209' 



egész rostrétegböl vett lemezen, de annak egyes részein is nyil- 

 vánul a legerősebb összehúzódás helyétől kifelé számitott vastag- 

 ságban, befelé azonban nem mutatkozik ; legnagyobb ez a törekvés 

 a rostok legkülső rétegében. A külső és a belső rostok viselke- 

 désében egy újabb ellentét ez, a mi a teljes rostrétegből vágott 

 hosszanti lemez vagy mikroskópi metszet közepes hátrahajlásá- 

 ban is kifejezésre jut. 



A rostok kifelé hajlását okozó összehuzódási diíferentiák 

 iránya épúgy mint a becsavarodást előidézőé nem állandó, hanem 

 az utóbbira a csavarodás minden pillanatában merőlegesen helyez- 

 kedvén, a csavarodás egész folyamata alatt változik. Legnagyobb- 

 fokú a hátrahajlás abban a síkban, a mely a csavarodás végső 

 stádiumába jutott kopács görbületi tengelyével esik egybe. 



26. ábra. A Lotus corniculatus L. termésének elkutinosodott háti varratmenti 



külső epidermis-sejtjei. 



A becsavarodott kopácson ez a kifelé való hajlás nem, 

 vagy csak alig jut kifejezésre, mert a köröskörül kifelé irányuló 

 hajlások egymást ellensúlyozzák. Az ellensúlyozásból származó 

 feszültség a becsavarodott kopácsnak rugalmas szilárdságot 

 kölcsönöz. 



Vizsgálataim rövid összefoglalása, a mely a Vicia- , Lathyrus- , 

 Liipinus-, Caragana- s Lotus-génuazok fajaira vonatkozik, a 

 következő : A legnagyobb összehuzódás'á rostok a rostréteg közepe 

 táján, hol a külső, hol a belső laphoz közelebb vannak, a Lupi- 

 nus-on a külső s a Caragana-n a belső oldal közelében. A kopács 

 torziója a rostok különböző mértékű összehúzódásán ala2Juló feszült- 

 ségek különbségeire és a rostok activ torziós törekvésére vezethető 

 vissza, melyre a külső epidermis és a parenchyma erösbítöen hat- 

 A rostok iránya és a torzió tengelye nem esik egybe ; az egymástól 

 való elhajlásuk a torzió folyamata alatt folyton kisebbedik. 



A CytisiLS, Genista és a Spariium rostrétegének anatómiai 

 viszonyai az előző génuszokétól különböznek, a mennyiben a 



