A PAPILIONATAE TERMESFALA 



163 



már bonyolultabb esettel szemben, a melynél két irányban 

 haladó sorokat találunk, azonban mindig áll az a szabály, hogy 

 az exo- és mesocarpium sejtsorai megegyező irányúak, az endo- 

 carpiumé ezekétől eltérő.^ 



Az iránybeii differentiálódás kétségkívül az egyenes és 

 ferdeirányú sorokat tartalmazó terméseken a legnagyobb, mert ott 

 mind a három alaprétegnek külön meghatározott iránya van, az 

 exo- és endocarpium plagiogonális és egymást keresztező, a 

 merocarpium orthogonális sorokból áll. Ilyen viszonyokat tüntet- 

 nek fel a kétkopácsú termések. 



A termén osutályotíáHa* A Papilionatae termésének ősi 

 formája a fclnyíJó-tüszo, melynek módosulása révén állott elő a 

 másik két termésfaj, ú. m. a zárvamaradó-tüszö és a kétkopács- 

 csal nyíló liürdy. A két utóbbinak az ősi alakhoz való viszonya 

 nem egyenlő értékű ; a hüvely sokkal mélyebbreható módosulás 

 eredménye, mint a zárvamaradó tüsző s igy az utóbbit önálló 

 alaknak nem vehetjük. Ezek szerint két fő típust lehet meg- 

 különböztetni, ú. m. a tüsző és a hüvely típusát. 



A termés fejlődésének ismertetése. 



Fejlődéstani vizsgálatokat K r a u s G. végzett a Vicia Oro- 

 bus D. C. termésén (id. m.). 



A Papilionatae termése felső állású monomer együregű 

 magházból fejlődik. A fejlődés kiinduló pontjául azt az állapotot 

 veszem, melyben a magház a virág kinyílásakor van. A fejlődés 

 kiindulásának ez a megjelölése csak mesterséges, mert a mag- 

 ház anatómiai viszonyai a termő dudorának fellépésétől egész 

 a termés éréséig terjedő egységes fejlődési folyamatnak egy rövid 

 állapotát képezik s így bizonyos fogalmak tisztázása érdekében 

 gyakran már a bimbókorban elért fejlettségi fokára kell vissza- 

 mennünk. 



A magház, mint már az elmondottakból is következik, túl- 

 nyomóan meristemás szövetekből áll, az állandósult elemeket 

 jóformán csak a külső epidermisen levő már kész szőrök alkot- 

 ják s így az egész magház vékonyfalú lágy sejtekből áll, kivé- 

 telt csak a tracheák képeznek, melyek mindjárt képződésük után 

 fásodnuk. 



A termés főbb szövetei közül a külső epidermis, paren- 



' Az exo-, meso- és endocarpium elnevezéseket, mint gyííjtö fogal- 

 (makat főleg a szövetek egyszerűbb felsorolása czéljából használom. Az 

 exocarpium a külső epidermist (és a hypodermát), a mesocarpium a paren- 

 chymát és a kettős rostréteg külső részét, az endocarpium a rostréteget 

 a kettős rostrétegnek csak a belső részét), a magpárnát és a belső epi- 

 dermist foglalja magában. Ha az endocarpium sejtsorainak irányáról van 

 szó, mindig csak a rostoké értendő, mert a belső epidermis és a magpárna 

 sejtjei, de főleg az előbbiek többnyire a szabálj'tól eltérően sorakoznak. 



