A PAPILIONATAE TERMÉSPALA 165 



A rostréteg és a magpárna a magház falában még hiányzik 

 és így ezek a szövetek tisztán a termés fejlődési folyamata alatt 

 alakulnak ki. A kettőnek közös az eredete A magház belső 

 epidermise a virágzás idején, némelykor már valamivel korábban 

 tangentiális falak fellépése által egy külső és egy belső sejtrétegre 

 oszlik, a mely folyamat a korpellum jobb- és baloldali felének közép- 

 táján indul meg s innen fokozatosan terjed felfelé és lefelé a varra- 

 tok tájára. Közvetlen a varratok szomszédságában levő belső 

 epidermis-sejtek nem vesznek részt ebben az osztódásban, kivé- 

 telt képeznek a Coronilla Emerus L és az Ornithopus sativus 

 B r 1, melyeken a háti vonal belső epidermis-sejtjei ugyanolyan 

 mértékben osztódnak mint az oldaliak. A hasi varraton sohasem 

 osztódnak e sejtek, és a két maglécz epidermisét képezve, a 

 magház belseje felé emelkedő vékonyfalú sejtek maradnak, 

 melyeknek szabad fala gyakran papillaszerüen domborodik 

 (20] kép p). 



A rostok a belső epidermis eme tangentiális osztódása 

 folytán képződött külső sejtrétegből fejlödnek újabb tangentiális 

 és radiális osztódás által {21. kép r) ; a belső sejtrétegből lesz 

 a termés belső epidermise ; a magpárnás terméseken ez a belső 

 réteg a külső módjára gyorsan osztódik, és a magpárnát hozza 

 létre, de még haránt irányban is feldarabolódnak a sejtjei, 

 melyek a gyors befelé való növekedés következtében a magház 

 belseje irányában nyujtottakká lesznek {21. kép m). A meg- 

 termékenyítés után csakhamar a fejlődő magvakig ér a mag- 

 párna, majd a magvak közti hézagok közé két oldalról benyomulva, 

 a magvakat teljesen beburkolja. A magpárna sejtjeinek további 

 osztódása olyan, hogy a befelé haladó sejtsorok hosszanti falai 

 a mag felületére merőlegesen állíttatnak be, miért is a sejtsorok 

 a már tárgyalt mathematikai görbék alakjával bírnak (16. kép). 



A rostok iránya már a magház belső epidermisén van elő- 

 képezve, mert a belső epidermis a virágzás idején a kész ter- 

 més rostjainak irányában nyújtott sejtekből áll. A hüvelytermé- 

 siieken ez az irány nagyjában a rostokéval egyező s mégis nem 

 esik vele egybe ; ferdesége valamivel kisebb, mint a rostoké, 

 csak a növekedés folyamán lesz azokéval azonossá {23. kép A ; 

 24. kép J. 24. kép G). A termés belső epidermise a magház 

 belső epidermisének belső feléből, tehát a rostok irányában nyúj- 

 tott sejtekből fejlődik s mégis azt tapasztaljuk, hogy a kész 

 termésen igen gyakran olyan sejtekből áll, melyeknek az iránya 

 meg nem állapítható, vagy a rostok irányára ferdén avagy merő- 

 legesen nyújtottak. 



Akár minő irányúak legyenek is a termés belső epidermis- 

 sejtjei, a varratok közelében minden esetben hosszanti sorokban 

 rendeződnek, s miután az összes szövetek ugyanilyen módon 

 viselkednek, a termés varrattáji részeit olyanoknak kell tekin- 

 tenünk, mint a melyek az ősi tulajdonságot legjobban megőrizték; 

 ugyanilyen elbírálás alá esik a termés csúcsi és alapi része is. 



