166 FucsKó M. : 



A rostréteg fejlődésmódját a fentiekben még nem merí- 

 tettem ki ; csak arra az esetre adtam felvilágosítást, midőn az 

 tisztán homogén elemeket tartalmaz. Az anatómiai fejezetben 

 alkalmam nyílt számos géniiszon belül olyan rostréteget kimu- 

 tatni, melynek elemei két irány szerint vannak rendezve ; a fejlő- 

 déstan beigazolta, hogy ennek a két része nem homológ, a belső 

 rész mindig a magház belső epidermiséből, s a külső a magház 

 parenchy májának legbelső, tehát az az epidermis-sejtekkel hatá- 

 ros rétegéből fejlődik ; kivételt csak a Cytisus, Genista és a 

 Spartimn-on találunk, melyeken a rostréteg külső része bár nem 

 minden esetben, de elég gyakran a parenchyma belső, szű- 

 kebb sejtekből álló néhány rétegének egyszerű elfásodása által 

 jön létre. 



A rostréteg elfásodása kívülről befelé halad ; a kettős rost- 

 rétegen a belső rész külső határán indul meg ez a folyamat 

 befelé és kifelé, az előbbi irányban hamarabb mint az utób- 

 biban. 



A magház edénynyalábjai a három főedénynyalábnak meg- 

 felelően a termőlevél két szélén és a gerinczén látható, szabály- 

 talan elrendezésű tracheák révén ismerhetők fel ; a parenchyma 

 edénynyalábjai ekkor még csak a fejlődés kezdeti stádiumán 

 vannak (20. kép h — l). 



Az elválási szövetnek a fejlődés e fokán még nyoma sincs, 

 csak némely esetben látható a hasi varraton két tágabb sejtsor, 

 melyek a termőlevél két szélének behajlása folytán egymásmellé 

 került külső epidermis-sejtekkel azonosíthatók és a melyek a 

 median-sík mentén a magház külső epidermisétől egész a mag- 

 léczek közti befüződésig követhetők. Ebből a két sejtsorból fej- 

 lődik ki a hasi elválási szövet. A háti varrat elválási szövete 

 nincs így elöképezve, hanem a fejlődés folyamán a különböző 

 szövetek dififerentatiója utján jön létre. Az elválási szövet bizo- 

 nyos részeinek elkutinosodása a rostok fásodási folyamatával egy- 

 időben megy végbe. 



A magvak fejlődése nem tart lépést a pericarpium rohamos 

 növekedésével, úgy hogy a megtermékenyítést követő időszakban 

 a pericarpium fejlődése dominál. A termés szöveteinek állandó- 

 sulása és növekedésének megszűnése vagy legalább is megcsap- 

 panásakor és a rostok fásodási folyamatának megindulásakor 

 kezdődik a magvak gyors növekedése. A növekvő magvak a kez- 

 detben erősen lapított pericarpiumot fokozatosan felduzzasztják. 

 E folyamat jellemzésére kiválóan alkalmas példákkal találkozunk 

 a hüvelytermésű génuszokban. A Vicia és a Lathyrus hüvelye 

 a megtermékenyítés után rövid idő alatt befejezi a hosszúság és 

 a szélesség irányában való növekedést, miközben az alig észre- 

 vehetően fejlődő magvak a köldök fokozatos növekedése folytán 

 a hasi varattói egyre távolodván, állandóan körülbelül a hüvely 

 középtengelye mentén találtatnak, úgy hogy a két varrattól 

 majdnem egyenlő távolságban sorakoznak. A termés növekedésé- 



