A PAPILTONATAE TERMÉSFALA 167 



nek megcsappanásakor, midőn egyben a rostok elfásodása is 

 kezdetét veszi, a hüvely erősen összenyomott, úgyannyira, hogy 

 a két oldal a magvak által elfoglalt helyek kivételével a median- 

 sík mentén szorosan érintkezik egymással (25. kép A). A mag- 

 vak növekedési időszakának folyamán a két oldal érintkezése a 

 növekvő magvak eltávolitó hatására fokozatosan kisebbedik s 

 végül, de még a magvak növekedése alatt, teljesen megszakad. 

 A magvaknak az eddigi, de különösen még a további növeke- 

 dése azt eredményezi, hogy a kezdetben erősen lapított termés 

 az oldalak felé mindjobban és jobban kidudorodik és az érés 

 idejére majdnem isodiametrikus keresztmetszetűvé lesz. A termés 

 ilyetén alakulása még ügy is jellemezhető, hogy a magvak növe- 

 kedése közben a hüvely sagittalis tengelye folytonosan rövidül, a 

 transversal tengelye ellenben fokozatosan növekszik {25. kép B.) ; 

 a longitudinális tengely mondhatni változatlan hosszúságú marad. 



A Cytisus, Simrtiwm és számos Oenista hüvelye állandóan 

 lapított marad, mert a magvak kicsinyek és erősen összenyomottak. 



Részletes leírás. 



A) Tüsző. 



A Papilionatae termésének ősi típusa a tüsző, melybe 

 külső morphologiailag nagyon eltérő termésformák tartoznak ; 

 egybetartozásukat az anatómiai viszonyok főbb vonásainak közös- 

 sége és a szöveti diíferentiatió alacsony foka indokolja. A külső 

 epidermis jobbára vékonyfalú nyújtott, elvétve isodiametrikus, 

 lapított sejtekből áll. A parenchyma sejtjei is nagyrészt nyújtot- 

 tak. A rostréteg hiányzik ( Trifolium), vagy általában gyengén 

 fejlett, rostjai többnyire isodiametrikus keresztmetszetűek, véko- 

 nyak, hosszúra nyújtottak és többnyire kevés gödörkével minden 

 irányban egyenlően vastagfalúak, úgy hogy a sejtüregjük alakja 

 a rostok alakjával azonos. A rostréteg 1 — 2, csak ritkán több 

 sejtrétegű s az egymáson levő rétegek rostjai egymástól nem 

 különböznek. A szöveti elemek sorainak iránya nagy változatos- 

 ságban tűnik elénk ; lehetnek e sorok orthogonalisak és a leg- 

 különbözőbb módon és mértékben plagiogonalisak. A legegy- 

 szerűbb esetben {Trifolium, Adesmia) a termés összes szövetei- 

 nek sejtsorai egyirányúak, a/onban az általánosan elterjedt 

 jelenség az, midőn két irányba rendeződtek a sejtsorok. Ez utób- 

 biban kivétel nélkül áll az a szabály, hogy az exo- és a meso- 

 carpiuni sejtsorainak iránya egyező 



Elválási szövet csak a hasi varraton van. azonban a Robi- 

 7iia-n és az Astragalus több faján a háti varraton is képződik, 

 a mely jelenség nem egyeztethető össze a tüsző fogalmával s 

 hogy ezeket a génuszokat mégis ide sorozom, azt az anatómiai 

 viszonyoknak az imént leirt tulajdonságai alapján teszem. 



